Гайворонський районний суд Кіровоградської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

__________________________________________І________________________

Справа №: 385/1929/23 3/385/4/24
22.01.2024 рокум. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Гришак А.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Анікєєнко Є.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції № 1 (м.Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області 15.06.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

06.11.2023 року поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП України в Кіровоградській області сержантом поліції Білоусом І.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що 06.11.2023 року о 22 год. 52 хв. в м. Гайворон по вул. Василя Стуса Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Lexus LX 450, д.н.з. НОМЕР_3 , випив алкогольні напої, а саме пиво після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10є Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, надав суду пояснення в яких зазначив, що під`їхав до кафе поруч з магазином «АТБ», зупинив автомобіль та пішов до кафе в якому почав вживати алкогольні напої. Коли під`їхав до кафе, то перебував у тверезому стані, працівники поліції його не зупиняли, вони під`їхали до кафе приблизно через півтори години, автомобіль в цей час був припаркований. ОСОБА_1 зазначив, що при складанні поліцейським протоколу відносно нього він був відсутній.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Анікєєнко Є.О. в судовому засіданні просила закрити провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення та надала суду відповідну письмову заяву. В даній заяві захисник зазначає, що у відеоматеріалах приєднаних працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи відсутні докази руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зупинки такого транспортного засобу та дій працівників поліції щодо фіксації події керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 .

Так, відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 2158_0008 від 06.11.2023 року вбачається складання протоколу про адміністративне правопорушення одноособово працівником поліції СРПП ВП № 1 (м. Гайворон) сержантом поліції Білоус І.В. без участі ОСОБА_1 та свідків, які б могли підтвердити обставини зазначені в протоколі, хоча на попередніх відео № 5157 0006 та № 0658 0007 вбачається присутність осіб, які б могли бути свідками.

Так, на DVD диску із записом нагрудної камери поліцейського на жодному із відео не зафіксовано момент руху транспортного засобу LEXUS LХ 450 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, якби відеореєстратор поліцейського був увімкнений увесь час, то на відеозаписі було б зафіксоване керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинка ОСОБА_1 та огляд його на стан алкогольного сп`яніння.

Як з самих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських так і пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, останній пояснив, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння на момент приїзду поліцейських, але за кермо в стані сп`яніння не сідав. Також він пояснив, що за декілька годин до подій, які зафіксовані на відеозаписі, до нього під`їхали поліцейські та зробили зауваження щодо неправильно припаркованого автомобіля. Він переставив автомобіль на інше місце і пішов до кафе, де вживав алкогольні напої і був до приїзду поліцейських. А тому склад правопорушення відсутній, так як ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечувалось і зафіксовано на відеозапису, але не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і більше того не зупинявся працівниками поліції.

Більше того, матеріали відеозаписів не містить безперервності ведення відеозйомки, а тому такий запис зроблений з порушенням вимог п. 5 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026.

Протокол про адміністративне правопорушення ААД № 539011 від 06.11.2023р. складений на ОСОБА_1 , при цьому не містить відомостей про документ, який посвідчує особу ( ОСОБА_1 поліцейським пояснив, що не має при собі жодного документа який би підтверджував його особу), не містить підписів ОСОБА_1 та не містить свідків, які б могли підтвердити обставини зазначені в протоколі.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що являється дружиною ОСОБА_1 06.11.2023 року близько 22.00 год. до неї з чужого номера зателефонував її чоловік та попросив аби вона забрала автомобіль так як він випив алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_3 в судому засіданні вказала, що працює в кафе «Обжора» в м. Гайворон. 06.11.2023 року близько 21.00 год. до кафе на своєму авто приїхав ОСОБА_1 та біля кафе він вживав алкогольні напої (пиво). Близько 23.00 год. до кафе приїхали поліцейські та мали розмову з ОСОБА_1 . Автомобілем ОСОБА_1 не керував після вживання алкогольних напоїв.

Свідок ОСОБА_4 в судому засіданні зазначила, що працює в кафе «Обжора» в м. Гайворон. 06.11.2023 року близько 21.00 год. до кафе на своєму авто приїхав ОСОБА_1 та замовив каву, потім замовив пиво, яке вживав біля кафе. Під час того, як ОСОБА_1 перебував в кафе, за кермо автомобіля він не сідав.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Анікєєнко Є.О., свідків, переглянувши відео із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Згідно з усталеною практикою розгляду національними судами справ про адміністративне правопорушення вказані норми права, що містяться в ст. 62 Конституції України, застосовуються судами України під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України)

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до абз. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У контексті справи суд зазначає про наступне.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презупцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»)

З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (див. постанову ВСКАСу справі №537/2088/17 від 15.05.2019).

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

За частиною 4 статті 130 КУпАП, за якою уповноваженою особою поліції кваліфікуються дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху України визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди та до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди, оформлення ними відповідних матеріалів та, в разі необхідності, проведення уповноваженою особою медичного огляду водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Така вимога поширюється на водія у разі, коли подія ДТП фіксується працівниками поліції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У доданому до Протоколу диску як доказ вини ОСОБА_1 працівниками поліції надано відеофайли, дослідивши у судовому засіданні та оцінивши які, суд дійшов висновку, що вони не мають інформації, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений на вимогу поліцейського та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння вживав алкогольні напої, як і не містять інформації, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду після якої вживав алкогольні напої.

Правова природа диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає імперативну наявність обставини дорожньо-транспортної пригоди в якій задіяний водій або зупинки водія транспортного засобу, після яких водій вживав алкогольні напої.

Проте, будь-яких доказів, що ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом, скоїв ДТП та вживав після цього алкогольні напої, матеріали справи не містять.

Таким чином, не є можливим і однозначно констатувати факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про неустановленість факту у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак складу діяння, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гайворонський районний суд Кіровоградської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя :А. М. ГРИШАК

Дата документа 22.01.2024