ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/945/24 Справа № 185/1293/24 Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 26 січня 2024 року о 11 год. 50 хв. в с. Богуслав по вул. Лінійна 2 на блок-посту, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло). Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився під відеофіксацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність так як протягом року, а саме 02 жовтня 2023 року він вже притягався Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. (Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 257957 від 26 січня 2024 року).

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2024 року та закриття провадження щодо нього на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам, зібраним у справі та залишено поза увагою факт порушень, яку були допущені працівниками поліції під час освідування водія на стан наркотичного сп`яніння та складання процесуальних документів.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції вказана лише одна ознака наркотичного сп`яніння, однак поліцейськими не проводилась будь-яка перевірки реакції очей на світло, про що свідчить відсутність будь-яких доказів, долучених до протоколу щодо проведення такої перевірки.

Апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року та Порядок направлення водії транспортних засобів для проведення огляду, а саме: поліцейські не роз`яснили водію процедуру проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, не вручено письмове направлення із зазначенням певного медичного закладу, визначеного законодавством для проходження такого огляду. Більше того, у даному випадку направлення було виписано після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а у графі "Результати огляду" стоїть підпис, що не належить апелянту.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис, що є підставою вважати такий доказ недопустимим. При цьому апелянт посилається на судову практику Верховного Суду у справі № 428/2769/17.

Апелянт вказує, що відеозапис, наданий працівниками поліції здійснений невстановленими технічними засобами і не фіксують весь час спілкування та оформлення адміністративних матеріалів, що суперечить судовій практиці, викладеній у постанову ВС КАС у справі № 216/5226/16-а, постановах Київського апеляційного суду.

Крім того вказує, що на відеозапису не зафіксовано доказів, що працівники поліції роз`яснювали особі, що притягається до адміністративної відповідальності права, у томі числі і право на захист.

Отже, на думку апелянта, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не доведений належними доказами, тобто не доведено склад адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 257957 від 26 січня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 січня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26 січня 2024 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 569224 від 26 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП; копію постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП; відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 257957 від 26.01.2024 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 26.01.2024 року об 11.50 годин в с. Богуслав, вул. Лінійна, буд. 2 на блок-посту, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився під відеофіксацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що ч.2 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, оскільки протягом року, а саме 02 жовтня 2023 року він вже притягався Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "на окремому аркуші". Документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи; протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.4), написаних власноруч, 26.01.2024 року він керував автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , їхав з міста Павлоград в с. Богданівка. Був зупинений працівниками поліції, як повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме не був пристебнутий ременем безпеки. Працівники поліції запропонували пройти тест на стан наркотичного сп`яніння у лікарні в м. Павлограді, на що він відмовився, тому що його чекала дружина з маленькою дитиною. Тому він не зміг поїхати та попросив пройти тест через декілька днів.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під 26.01.2024 року, в результаті огляду, проведеного поліцейськими, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: зіниці ока не реагують на світло. Від огляду у медичному закладі водій відмовився (а.с.5).

Згідно Акту огляду на стан сп`яніння, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с.6).

Згідно копії постанови Павлоградського міськраойнного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено відповідне стягнення (а.с.7).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 5692324 від 26.01.2024 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.3).

Відповідно до рапорту поліцейського СРПП ВП № 1 ПРВП Курячого М., 26.01.2024 року, знаходячись у добовому наряді було зупинено автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, який мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, звужені. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію. У відношенні ОСОБА_1 було складено протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП, постанову про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на одному DVD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.8).

Так, на диску наявні 3 відеофайли.

На відеофайлі № 0000000_000000_4231_0022, тривалістю 11:42:30-11:44:11 зафіксовано зупинку працівниками поліції автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та перевірку документів водія.

На відеофайлі № 0000000_000000_3449_0023, тривалістю 12:34:47-12:36:36 зафіксовано, що працівники поліції повідомили водію ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд у медичному закладі - міській лікарні № 4 в м. Павлограді. На запитання поліцейського, чи готовий воді пройти медичний огляд, водій ОСОБА_1 вказав, що не готовий, йому потрібно їхати додому, оскільки його чекає дружина та дитина, якій чотири дні від народження (12:35:28).

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, та вдруге запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

О 12:36:00 годин ОСОБА_1 вказав, що у даний момент не може пройти медичний огляд та відмовляється від його проведення.

На відеофайлі № 0000000_000000_0253_0024, тривалістю 13:02:53-13:03:55 зображено, як водію ОСОБА_2 працівниками поліції було оголошено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, вручено його копію. При цьому останній заявив, що готовий пройти медичний огляд завтра, або коли буде вільний.

Сукупність наведених письмових доказів по справі, а також зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини у своїй сукупності спростовують твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про відсутність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить усього періоду спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 "а" ПДР України. Враховуючи, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, отже дії останнього правильно кваліфіковані за протоколом про адміністративне правопорушення від 26.01.2024 року серії ААД № 257957, саме за ч.2 ст.130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не проводилась перевірка реакції очей на світло, що підтверджується відсутністю у справі доказів щодо проведення такої перевірки, є неспроможними.

Так, відповідно до ч.12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Частиною 4 розділу І Інструкції визначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як підтверджено наявними матеріалами та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, після зупинки водія ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, під час спілкування з останнім працівниками поліції було виявлено ознаку наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, та запропоновано пройти медичний огляд у найближчому визначеному законом медичному закладі - міській лікарні № 4 м. Павлограда, на що водій ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, працівниками поліції було дотримано процедуру виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння, і порушення вимог закону щодо порядку направлення водія для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння працівниками поліції допущено не було. Фіксація доказів наявності виявлених у водія ознак наркотичного сп`яніння законодавцем не передбачено. До такого ж висновку дійшов апеляційний суд і щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було вручено письмове направлення до медичного закладу.

Не заслуговує на увагу і твердження апелянта про те, що у направленні, у графі "Результати огляду" стоїть підпис, який йому не належить. Про даний факт ОСОБА_1 зазначив лише на стадії апеляційного розгляду справи, доказів оскарження дій працівників поліції апелянтом надано не було, тому, на переконання апеляційного суду, зазначене твердження є лінією захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наявний на диску, наданому працівниками поліції, відеозапис є неналежним доказом, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про технічних засіб, за допомогою якого було здійснено такий відеозапис; що відеозапис не фіксує весь час спілкування працівників поліції з водієм та оформлення адміністративних матеріалів, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Згдіно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Долучений працівниками поліції відеозапис з нагрудних камер відповідає зазначеним вимогам закону. Факт відсутності зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення номеру нагрудних камер поліцейських, не спростовує встановлені по справі фактичні обставини. Долучення до матеріалів адміністративної справи свідоцтва на нагрудні камери, які були використані працівниками поліції, а також дати їх виробництва, вимогами чинного законодавства не передбачено. Крім того, доказів на підтвердження використання працівниками поліції неналежних спеціальних технічних засобів, стороною захисту надано не було.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наявні відеозаписи не фіксують весь час спілкування водія та працівників поліції з часу зупинки транспортного, та складання складання протоколу, роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, також відкидаються апеляційним судом як такі, що не є обґрунтовані, оскільки вимогам чинного законодавства не передбачено обов`язкову фіксацію складання протоколу про адміністративне правопорушення, його оголошення та вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також законодавцем не передбачено роз`яснення під відеозапис прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі № 216/5226/16-а. Наведені висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, крім того, обставини справи у вказаному рішенні не є тотожними з обставинами справи щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суду зауважує, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржується факт його відмови від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння, а лише належність та допустимість доказів по справі, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції. Разом з цим, будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції щодо допущених ними процесуальних порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , останнім надано не було.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду для визначення встану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, вчиненого повторно протягом року, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., без безоплатного вилучення транспортного засобу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО