Справа № 489/744/24
Провадження № 3/489/736/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

27 лютого 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №559647 від 22.01.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 22.12.2023 о 14.00 год. в м. Миколаєві по вул. Театральна, 35-А, він в порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху керував транспортним засобом марки "KIA SHUMA", д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №1043 від 22.12.2023.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, до суду не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Про час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки за вказаною у протоколі адресою місця проживання, яка також є місцем його реєстрації, та шляхом оголошення на сайті судової влади. Таким чином судом вжито всіх можливих та вичерпних заходів для своєчасного виклику особи до суду.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції; переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського), суддя приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Комплексний аналіз вказаної норми права свідчить про те, що відповідальність за статтею 130 КУпАП встановлено саме для особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само для особи, яка керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, згідно з пунктом 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, доказуванню в справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягає не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а і те, що вказана особа керувала транспортним засобом, тобто була водієм з точки зору закону.

Проте судді не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за вказаних в протоколі обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що останній заперечував на дослідженому судом відеозаписі

Також на доданому до матеріалів справи диску відсутні відеозаписи, на яких би був зафіксований факт керування особою, відносно якої складено протокол, транспортним засобом, а лише зафіксовано, як вказаний транспортний засіб стоїть припаркованим біля житлового будинку та біля нього знаходиться особа, яка назвалася ОСОБА_1 , який повідомив, що він не керував вказаним автомобілем, а його водій відійшов від авто.

Крім того, з відеозапису вбачається, що у відповідь на вказані твердження ОСОБА_1 про не керування ним автомобілем поліцейські почали застосовувати на нього моральний тиск, вимагаючи зізнатися в тому,Ю що саме він керував транспортним засобом, і що у них є відеозапис, який підтверджує факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 . У відповідь на вказаний вплив поліцейських ОСОБА_1 , якому не були роз`ясненні його права, зокрема мати захисника та відмовитися від дачі пояснень щодо себе, на вимоги поліцейських, які неодноразово стверджували про те, що саме він керував транспортним засобом, визнав вказаний факт.

Проте на дослідженому відеозаписі жодним чином не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин транспортним засобом.

У зв`язку з цим, при розгляді справи в суді доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами не доведено, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин дійсно керував транспортним засобом, перебуваючи в стані сп`яніння, в зв`язку з чим у посадової особи органу національної поліції були відсутні передбачені законом підстави для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Системний аналіз вказаних положень КУпАП вказує на те, що підставою порушення відносно особи провадження про вчинення нею адміністративного правопорушення є складення уповноваженою посадовою особою відносно такої особи протоколу про адміністративне правопорушення, який, виходячи з імперативності положень ст. 254 КУпАП, в обов`язковому порядку має бути складений в присутності особи, яка вчинила правопорушення, та не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її виявлення.

Однак протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 22.01.2024, тобто після спливу одного місяця з моменту вчинення інкримінованого йому порушення, тобто керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. При цьому особа, яка вчинила порушення, була виявлена в день його вчинення, тобто 22.12.2023, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 22.12.2023 та повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 22.12.2023.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП він був складений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого їй не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, і така особа була позбавлена права бути обізнаною про порушення відносно неї справи про притягнення до адміністративної відповідальності, щоб мати змогу захищатися від висунутого їй звинувачення, користуючись наданими їй законом правами.

При цьому не може бути доказом дотримання прав особи на обов`язкову присутність при складенні протоколу про адміністративне правопорушення зазначені у ньому поліцейським відомості про те, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом, оскільки із повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції слідує, що ОСОБА_1 викликався не для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а для розгляду вчиненого ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на необізнаність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, про дату та час складення протоколу відносно неї з метою забезпечення їй можливості скористатися наданими їй КУпАП правами ознайомитися із змістом протоколу, дати особисті пояснення та скористатися іншими правами, гарантованими ст. 268 КУпАП.

Крім того, з даного повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції слідує, що особа викликалася поліцейським на 22.01.2024 для розгляду вчиненого ним правопорушення, що суперечить положенням ст. 221 КУпАП, згідно з якими розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП належить до виключної підвідомчості суду, а не поліцейських, які лише уповноважені відповідно до ст. 255 КУпАП складати протокол про вчинення вказаного правопорушення.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням вимог статей 254, 256 КУпАП та зазначені порушення не можуть бути усунуті в судовому засіданні, що також свідчить на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що підставою для його складення став висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1043 від 22.12.2023, відповідно до якого встановлено, що за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Однак вказаний висновок не може бути допустимим доказом у вказаній справі, оскільки він підписаний лікарем, який його склав, а також не був оголошений та його копія не була вручена особі, медичний огляд якої проводився, що суперечить положенням пунктів 17, 20 Розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, згідно з якими зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку; висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, особі, стосовно якої проводився огляд, всупереч положенням п. 18 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, у зв`язку із неврученням копії вказаного висновку не було забезпечено можливість його оскарження у встановленому законодавством порядку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, до матеріалів справи не додано.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що містить відомості про обставини правопорушення, які не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певного діяння, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону та не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, та до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити її винуватість в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко