ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/446/24 Справа № 192/2507/23 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Андрієнка Сергія Вікторовича на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Андрієнка С. В,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської обалсті від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 14 грудня 2023 року о 07 годині 35 хвилин на 440 км автодороги Н-08 на території Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6810» або у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 категорично відмовився, що було зафіксовано на нагрудну відеокамеру поліцейського № 000426. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про час і дату судового засідання, повістка йому не вручена, що інформацією з сайту укрпошти за трек-номером поштового відправлення суду. Крім того, за адресою на яку суд надсилав повістку ОСОБА_1 не проживає, на день розгляду справи, ОСОБА_1 був у відрядженні, що підтверджується відповідним актом, долученим до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що у справі відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також істотно порушено працівниками поліції порядок проведення огляду та оформлення матеріалів справи. Так, протокол, акт огляду та направлення на проведення медичного огляду складені без участі ОСОБА_1 , що підтверджується його письмовими поясненнями, долученими до апеляційної скарги. Зазначає, що ознаки сп`яніння вказані в протоколі у виді почервоніння очей і хитка хода не є ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до законодавства, працівники поліції не повідомили йому про наявність таких ознак та не роз`яснили порядок проведення огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду. Хитка хода ОСОБА_1 пояснюється тим, що йому була зроблена операція по заміні тазостегнових суглобів. Відеозапис не є доказом по справі, оскільки є небезпереревним, тому неможливо встановити весь перебіг подій та дій поліцейських, зокрема чи є ОСОБА_1 водієм, не відомо де він знаходиться, не зафіксовано роз`яснення прав, порядку проведення огляду та наслідків у разі відмови від проходження такого огляду, також не зафіксовано оформлення матеріалів справи, чим підтверджуються пояснення ОСОБА_1 . Вказує про невідповіність відомостей, викладених у рапорті працівника поліції, що ОСОБА_1 не передав працівникам поліції посвідчення водія, а також про безпідставну зупинку транспортного засобу, тому і подальша вимога пройти медичний огляд є незаконною. В підтвердження безпідставності дій працівників поліції, захисник зауважує, що з одного боку працівники поліції, як вони стверджують, встановили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, водночас не вилучили у нього посвідчення водія та не відсторонили від керування транспортним засобом.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити. Повідомив, що ОСОБА_1 про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, проте до суду не зміг з`явитись через зайнятість на роботі та перебуванням за межами Дніпропетровської області, захисник просив розглядати справу без його участі і така позиція погоджена з його підзахисним.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, доходить висновку про їх обґрунтованість, вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до порушення проведення порядку огляду водія на стан сп`яніння та відсутності доказів керування та зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду, направленні на медичний огляд, рапорті поліцейського та відеозаписі з нагрудного реєстратора працівника поліції.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні зводилась до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування останнім транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, не задокументовані ознаки алкогольного сп`яніння, складення протоколу та інших документів без участі ОСОБА_1 .

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що керування транспортним засобом встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , долученими до апеляційної скарги, який пояснив, що керував автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції на стаціонарному посту поліції і в ході спілкування у нього були виявленні ознаки сп`яніння, зокрема у вигляді тремтіння пальців руку проти чого він заперечив, а подальшому його запросили до приміщення стаціонарного посту для проведення огляду.

Відеозаписом також зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, а також пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, пояснивши це браком часу.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння та порушення порядку проведення огляду, оскільки поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 порядок його проведення, наслідки відмови від огляду та його права за ст. 268 КУпАП, проте з такими доводами апеляційний суд погодитись не може, з огляду на наступне.

Апеляційний суд зважає на те, що згідно з документами, долученими до апеляційної скарги та поясненнями захисника в судовому засіданні, ОСОБА_1 займається перевезенням вантажів, тобто є водієм-далекобійником, професійним водієм, у зв`язку з чим не міг не розуміти вимоги Правил дорожнього руху України, а також наслідки у разі відмови водія від проходження огляду на стан відповідного сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисту щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, з огляду на наступне.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівники поліції не мали підстав висувати вимогу про проходження медичного огляду, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наразі немає підстав.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до п. 8 Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 57 (57-2023-п) від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника, що ознаки алкогольного сп`яніння у виді хиткої ходи, не зафіксована відеозаписом, оскільки ОСОБА_1 на відеозаписі сидить на стільці, а почервоніння очей не є ознакою будь-якого сп`яніння, відповідно до Інструкції, проте в протоколі зазначена ознака запах алкоголю з порожнини рота, яка не може бути підтверджена або спростована відеозаписом, а, як вже було зазначено вище, законодавець встановлення ознак сп`яніння відніс до повноважень поліцейських.

Відеозаписом, а також іншими матеріалами справи не підтверджуються доводи захисника, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 , як водій відмовився пройти відповідний огляд і не міг не розуміти, що це є підставою для складення протоколу, враховуючи роботу на якій він працює.

Отже, оскільки матеріали справи містять відеозапис, на якому зафіксовано як відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, будь-які невідповідності вимогам Порядку в діях працівників поліції відсутні.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які захист тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Андрієнка Сергія Вікторовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Андрієнка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун