ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до постанови, - 25 жовтня 2023 року о 23 год. 50 хв. у с. Минай, вул. Волошина, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

З постанови також вбачається, що 25 жовтня 2023 року о 23 год. 50 хв. у с. Минай вул. Волошина, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, просить оскаржувану постанову скасувати, провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу відповідних адміністративних правопорушень.

Одночасно останній порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що 25.01.2024 була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови, однак повний текст судового рішення був оприлюднений 01.02.2024. Копія постанови ним не отримано, з мотивами рішення суду ознайомився лише 01.02.2024. Також зазначає, що 15.02.2024 постановою суду апеляційної інстанції було відмовлено у поновленні строку його захиснику адвокату Бадзелюку П.П. та враховуючи те, що зазначену постанову було отримано 22.02.2024, то строк апеляційного оскарження, з врахуванням вихідних, на його думку спливає 04.03.2024.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25.01.2024 ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бадзелюк П.П. брали участь у місцевому суді у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що адвокат Бадзелюк П.П. в інтересах ОСОБА_1 вже подавав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, однак постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2024 відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Бадзелюк П.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернуто апеляційну скаргу апелянту.

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду першої інстанції, про що свідчить штемпель на поштовому конверті, тобто на 33 день з часу винесення постанови, а саме з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 25.01.2024.

Апеляційним судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк - до 04.02.2024, однак позаяк цей день припадає на вихідний неділю, останнім днем для оскарження судового рішення слід вважати 05.02.2024. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 не подав докази у підтвердження часу отримання ним копії постанови від 25.01.2024.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.

Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 05.02.2024 (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації його права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, а також те, що час отримання постанови суду не спростовує факту про час винесення постанови 25.01.2024, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 25.01.2024, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.

Не визнаються обґрунтованими доводи клопотання про те, що 25.01.2024 була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови, оскільки такі спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в яких не міститься даних про те, що 25.01.2024 була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови.

Разом з тим, у якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 наводять ті самі на які посилався в апеляційній скарзі його представник - адвокат Бадзелюк П. П., і які вже вирішувалися Закарпатським апеляційним судом.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага