ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/462/24 Справа № 216/7462/23 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу захисника Чепурнова В.І. на постанову судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, працює на посаді інспектора СРПП Нікопольського РУП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_2 через закінчення строку накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2023 року о 10 год 30 хв ОСОБА_2 по вул. Балхаській, 18 в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг здійснював провадження господарської діяльності, а саме: надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобільним транспортом (таксі) на транспортному засобі «Ford Escape» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження зазначеної господарської діяльності.

Постановою судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_2 через закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Чепурнов В.І. який діє в інтересах ОСОБА_2 та оскаржили в апеляційному порядку з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що копію постанови суду від 11 січня 2024 року було отримано захисником 24 січня 2024 року на підставі письмової заяви від 23.01.2024 року. Просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт просить постанову суду змінити в частий визнання винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржуване рішення підлягає зміні внаслідок порушення норм матеріального права та вимог процесуального законодавства. Вказує, що Уклон не надав жодної інформації про причетність ОСОБА_2 до здійснення господарської діяльності в сфері перевезення пасажирів чи товарів. Також вважає, що на підставі ст.247, 284 КУпАП закриття справи неможливо поєднати із накладенням адміністративного стягнення чи застосуванням заходів впливу. Вказує, про відсутність у суду необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження. Також вказує, що згідно з матеріалами адміністративної справи адміністративне правопорушення вчинено 01 жовтня 2023 року, тобто на теперішній час сплили передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення. Вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст.247КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без встановлення винуватості.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та його захисник не були присутні під час судового розгляду даної справи, а оскаржуване рішення суду було отримано захисником 24 січня 2024 року на підставі письмової заяви від 23.01.2024 року, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є необґрунтованими та передчасними.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення, суддя суду першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернув уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зокрема, приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП доведена доказами, які міститься в матеріалах справи, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спецповідомленням про дорожньо-транспортну подію за участю ОСОБА_2 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.10.2023, схемою місця ДТП та фототаблицею до нього, скріншотом з додатку «Uklon».

Однак, на думку апеляційного суду, вищенаведені докази вини ОСОБА_2 не можна вважати допустимими, достатніми та належними, та такими на підставі яких можливо об`єктивно з`ясувати фактичні обставини, виходячи з такого.

Частина 1 ст. 164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Згідно ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

В оскарженій постанові зазначено, що вина ОСОБА_2 зокрема підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилання суду як на доказ вини ОСОБА_2 на спецповідомленням про дорожньо-транспортну подію за участю ОСОБА_2 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.10.2023, схему місця ДТП та фототаблицю до нього на думку апеляційного суду не несе жодного доказового значення та не свідчить про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційний суд зазначає, що згідної показів вони дійсно викликали такси та ОСОБА_2 як водій відвіз їх по вказаній адресі, проте у вказаних свідків була лише одна поїдка з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не можна стверджувати про систематичність дій ОСОБА_2 .

Покази інших свідків які вказували на користування послугами такси під керуванням водія ОСОБА_2 у наявних матеріалах справи відсутні.

Доданий скріншот з додатку «Uklon», також не вказує на систематичність його дій, оскільки на ньому не вказано яку кількість поїздок як водій такси зробив ОСОБА_2 , а лише зазначено, що поїздок менше 50.

Як вірно зазначає, сторона захисту, «Uklon» не надав жодної інформації про причетність ОСОБА_2 до здійснення господарської діяльності в сфері перевезення пасажирів чи товарів.

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про наявності в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не доведена допустимими та належними доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів не можливо беззаперечно стверджувати про наявність в його складу вказаного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявними доказами не доводиться подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у зв`язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Чепурнову В.І. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Чепурнова В.І. задовольнити.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя