Справа № 357/4162/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

за ст. 185, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мелашенка О.П.,

У С Т А Н О В И В :

10.03.2024 близько 20:30 год по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 986121 від 10.03.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, 10.03.2024 близько 20:30 год по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не виконував неодноразову вимогу про припинення правопорушення працівника поліції, поводив себе зухвало і нахабно, не одноразово словесно ображав працівників поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 245650 від 10.03.2024 за ст. 185 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2024 справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 185, 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою винуватість визнав у повному обсязі.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 просив суду суд накласти на ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення, оскільки останній зрозумів неправильність своїй дій, щиро розкаявся та з дружиною примирився.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до положень ст. 1 розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIIІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Згідно приписів ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Під час розгляду справи з`ясовано суть вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки законності, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі № 5-49к13, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, є обов`язковим елементом для кваліфікації дій за ст. 185 КУпАП.

Окрім визнання своєї винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та 185 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 986121 від 10.03.2024 та серії ВАБ № 245650 від 10.03.2024; заявою ОСОБА_2 від 10.03.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.03.2024; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 від 10.03.2024; терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 від 10.03.2024; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, доданим до протоколів про адміністративні правопорушення, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги зазначене та викладене у протоколах про адмінправопорушення, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (словесні образи, погрози), внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, та за ст. 185 КУпАП як злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням даних про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, тієї обставини, що ОСОБА_1 вперше притягається до відповідальності, з метою виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та те, що адміністративне правопорушення,передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є більш серйозним, оскільки за його вчинення встановлено більш суворий захід адміністративного стягнення, ніж правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП, тому до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн і яке на переконання суду буде достатнім для його виправлення та попередження скоєнню ним інших адмінправопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА