ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/373/24 Справа № 204/3231/23 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сакуна Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подану на постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого водієм на ПРАТ «Метівест», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

встановила:

Постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 грн..

Відповідно до змісту постанови 13 лютого 2023 року о 10 годині 10 хвилин у місті Покровську по вулиці Прокоф`єва в районі будинку 126 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, явно виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою ALCOTEST Drager-6810 або у Покровському наркологічному диспансері відмовився, що зафіксовано за допомогою нагрудної боді-камери 3236, відповідно до ст. 266 КУпАП. Від керування транспортного засобу відсторонений. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Сакун В.А., не погодившись із рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисником подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року. Подане клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувана постанова ОСОБА_1 не направлялась на його адресу, однак, 24 вересня 2023 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження, передбаченого нормами чинного КУпАП, захисником на електронну пошту суду першої інстанції було направлено апеляційну скаргу, яка не була направлена до апеляційного суду. 16 січня 2024 року в мобільному додатку «Дія» ОСОБА_1 побачив постанову про відкриття виконавчого провадження за даною постановою. Із цього стало відомо, що до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова була надіслана судом 08 листопада 2023 року, зареєстрована 08 листопада 2023 року та оприлюднена 09 листопада 2023 року, у зв`язку з чим не могла набрати законної сили 22 вересня 2023 року, як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості доступу до апеляційного суду, так як його апеляційна скарга не була направлена судом першої інстанції до апеляційного суду.

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується із постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, захисник просить звернути увагу суду на особу ОСОБА_1 , який перебуває у шлюбі з 24 квітня 2015 року, що характеризує його як сімейного громадянина із стійким соціальним зв`язком. Він має двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а також на його утриманні перебуває сестра, ОСОБА_2 , яка є інвалідом І групи (підгрупи А). ОСОБА_1 працює водієм третього класу ПРАТ «Меттінвест» з 10 травня 2022 року та характеризується за місцем роботи позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, доган не має. За такого, позбавлення права керування ОСОБА_1 позбавить його можливості працювати, що потягне за собою створення умов неможливості заробляти гроші на утримання дружини, двох дітей та сестри.

Захисник заперечує наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а тому працівник поліції не в праві був вимагати проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції незаконно. Підставою для зупинки транспортного засобу стала відсутність бризковиків на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , однак даний факт спростовується фото таблицею, долученою до матеріалів справи стороною захисту, де вбачається наявність всіх бризковиків.

Так, сторона захисту вказує, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції та не мав ознак алкогольного сп`яніння. В сукупності дані факти свідчать про незаконність дій працівників поліції з пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння.

В судове засідання апеляційної інстанції захисник Сакун В.А. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, захисник подав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яке судом було задоволено, однак у час, призначений судом на зв`язок не вийшов, шляхом телефонної розмови повідомив секретаря судового засідання про неможливість його участі у судовому засіданні, просив розглянути справу без його участі. Їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду

.

Перевіривши витребувані із Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника Сакуна В.А. слушними, оскільки захисником пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що рішення суду першої інстанції було оскаржене захисником 24 вересня 2023 року, відповідно до положень 288 КУпАП шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції. Однак, судом першої інстанції апеляційну скаргу захисника не було передано до Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з чим апелянтом пропущено строк апеляційного оскарження постанови.

Зважаючи на вищевикладений факт, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується й апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 448785 від 13 лютого 2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з користуванням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серія ААД №448785; копією постанови про складання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №859876; записом з нагрудної камери працівників поліції.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а посилання апелянта на неповноту дослідження судом доказів є необґрунтованими, носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Апеляційним переглядом встановлено, що письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 та переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено. Крім того, письмові докази цілком узгоджуються з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не впливають на висновки суду щодо доведення вини водія транспортного засобу та мають наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону. Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відеозапис з бодікамер працівників поліції є належним та допустимим доказом, і на ньому зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме те, що працівниками поліції зупинено автомобіль, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 підтверджував факт керування ним транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки апеляційний суд цілком погодився з висновком суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд, -

постановив:

Постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сакуна Віталія Анатолійовича - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун