Справа № 644/8653/23
Провадження № 3/644/198/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2024 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Шевченко С.В. розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555850 від 20.10.2023 року, 20.10.2023 року о 16 годині ОСОБА_1 за адресою: вул. Миру, буд. 102, м. Харків (навпроти) без одержання державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності , а саме здійснення заготівлі металобрухту та операції з металобрухтом, прийняв металобрухт за ціною 2 грн. за 1 кг., чим порушив ч. 12 ст. 4 ЗУ «Про металобрухт» від 05.09.1999 року (зі змінами від 14.07.2020 року № 176).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у вчиненому правопорушенні не визнав.

Вивчивши матеріали справи доходжу наступного висновку…

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею, наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Норма ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною і вимагає встановлення не тільки факту вчиненні діяння провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, а й встановлення факту порушення цим діянням конкретних положень Закону, що відсутнє у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП є суб`єкт господарювання.

Статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 3 ГК України господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25 квітня 2003 року № 3, господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконання робіт чи надання послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (далі Пленум).

Пунктом 4 Пленуму визначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконання робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Протоколом про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні ОСОБА_1 , такої систематичності не встановлено, і докази систематичності здійснення ним такої діяльності матеріали справи не містять.

Не встановлено також самостійності та ініціативності (ст. 42 ГК України), як і безпосередності (п. 2 Пленуму) здійснення такої діяльності. До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу у підтвердження того, що ОСОБА_1 є підприємцем.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, виходячи з критерію доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», п. 54, від 06 грудня 2007 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у діях ОСОБА_1 не доведена, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 156, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285,287,304,305 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя: С.В. Шевченко