Справа № 366/3661/23
Провадження № 3/366/131/24
ПОСТАНОВА

17.01.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Чорнобиль), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

04.12.2023 справа надійшла до Іванківського районного суду Київської області.

Судове засідання з розгляду справи, призначене на 13.12.2023, за клопотаннями сторони захисту відкладене на 25.12.2023, 28.12.2023 та 17.01.2024.

27.12.2023 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Гармаша М.Ю. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, якому захисник посилався на необхідність залучити до участі при розгляді сторону обвинувачення (прокурора).

Доводи клопотання мотивовані тим, що 06.10.2022 ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Бантиш та інші проти України», яким встановив порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод в частині незабезпечення неупередженості суду, у зв`язку з відсутністю сторони обвинувачення (прокурора) у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Розглянувши клопотання захисника в частині залучення до участі у розгляді справи прокурора, суддя приходить до наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні від 06.10.2022 у справі «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18) констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція, ЄКПЛ) у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Пунктом першим статті 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відтак безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.

Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного.

Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56)).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).

Дотримання вищезазначеного критерію покликане продемонструвати безсторонність суду учасникам процесу і суспільству з урахуванням того, що одержати докази необ`єктивності чи упередженості конкретного судді зазвичай досить складно. У цьому відношенні ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на важливості зовнішньої форми судових процедур для сприйняття їх поінформованим та розсудливим стороннім спостерігачем. Іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися - має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56).

За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76).

Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Згідно із законодавством України, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням. Відтак, процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак, процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами.

Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без участі прокурора відповідає вимогам КУпАП та інших законів України.

Поряд з цим, відповідно до сталої практики ЄСПЛ участь у судовому процесі сторони обвинувачення, як правило, є необхідною у разі проведення судом усного слухання справи, якщо сторона захисту при наданні їй можливості бути присутньою в судовому засіданні від реалізації цього права не відмовиться («Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76; «Озеров проти росії», заява № 64962/01, пункти 52-54).

У справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній ЄСПЛ керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин:

(1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання;

(2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні;

(3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною;

(4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду;

(5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене.

Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).

В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, коли національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.

До таких висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.03.2023 у справі № 208/712/19, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з підстави встановлення ЄСПЛ у справі «Бантиш та інші проти України» порушення п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення.

У цій постанові Велика Палата Верховного суду прийшла до висновку, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України».

Захисник Гармаш М.Ю. наведених висновків Верховного Суду не врахував та помилково вважає, що у будь-якому випаду відсутність сторони обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП свідчитиме про небезсторонність суду та спрощений підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Захисник лише формально посилається на деякі, вирвані з контексту положення рішення ЄСПЛ у справі «Бантиш та інші проти України» та не наводить жодних аргументів, які б свідчили про можливу необ`єктивність чи упередженість судді, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, або сумнів у її безсторонності, що з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ та висновків Великої Палати Верховного Суду і було б підставою для залучення до участі у цій справі прокурора як сторони обвинувачення.

Більше того, з матеріалів справи слідує, що суддею вживались всі заходи, спрямовані на дотримання прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, за клопотаннями сторони захисту (як ОСОБА_1 так і його захисника) неодноразово відкладався судовий розгляд справи для надання можливості ознайомитись з її матеріалами, а також надання можливості ОСОБА_1 скористатись кваліфікованою правовою допомогою. Крім цього, суддя вживала заходів щодо виклику сторони захисту у судове засідання для реалізації останніми у повній мірі своїх прав.

Обґрунтованих обставин, які б свідчили про протилежне захисником Гармашем М.Ю. у клопотанні не наведено.

Доводи захисника про те, що відсутність прокурора є спрощеним підходом до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя відхиляє як , з огляду на викладене, так і на наступне.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» є неприпустимим спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Тобто, в контексті зазначених положень постанови Пленуму ВС спрощеним є такий підхід, який грунтується на недотриманні чи дотримані в неповній мірі прав осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, ігноруванні їхніх прав, розгляд справи без їх участі та без повідомлення про розгляд справи, а також без з`ясування обставин, які підлягають з`ясуванню в силу положень ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Суддя у цій справі вживає всіх заходів щодо унеможливлення спрощеного підходу при її розгляді, забезпечує права сторони захисту та у повній мірі надає доступ до правосуддя.

Захисником не наведено обставин, які б свідчили про протилежне, а тому, його доводи є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, клопотання захисника Гармаша М.Ю. про закриття провадження у справі в частині необхідності залучення до участі у розгляді справи прокурора є безпідставним та необґрунтованим, а тому, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_1 , адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, про закриття провадження у справі в частині залучення до участі у розгляді справи прокурора, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян