26.02.2024 Справа № 372/6123/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 372/6123/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2024 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ст. 124 КУпАП,

за участю учасників судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Кучерявий О.П.,

свідок ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

30.01.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №019962, складений 28.11.2023 об 11:15 на вул. Підгірній, 9 у с. Нові Безрадичі інспектором ВРПП Обухівського РУПГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Лимарем Р.В. стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 28.11.2023 о 09:40 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21140 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Підгірній, 9 у с. Нові Безрадичі, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не дотримавшись безпечної швидкості здійснив зіткнення з транспортним засобом марки TOYOTA (д.н.з. НОМЕР_2 ), чим порушив вимоги пунктів 2.3.б) та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні від 14.02.2024 ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненому заперечив та пояснив, що 28.11.2023 о 09:35 він на автомобілі ВАЗ-21140 (д.н.з. НОМЕР_1 ) повернув з дороги Київ-Обухів в сторону с. Нові Безрадичі (на вулицю Підгірну). Рухвючись під гору дорога була слизька, тому швидкість становила приблизно 15-20 км/год. Через 300-350 м, на відрізку дороги, де сталось ДТП, дорога закривається зліва стіною з каменю висотою приблизно 3 м, а по праву сторону знаходився парапет з каменю висотою приблизно 50-60 см. Ширина дороги на цьому відрізку становить до 5 м. Під час руху, ОСОБА_1 раптово побачив, що назустріч йому виїжджає автомобіль та почав гальмувати та зупинився. Те саме зробив і інший водій, однак інший автомобіль на слизькій дорозі занесло і вони зіткнулись. У подальшому ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з формулюванням в протоколі про те, що він був неуважним під час керування транспортним засобом і пояснив, що підписав протокол, бо «тільки так буде відображено, що мене обманули». Причиною дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вважає незабезпечення дорожніми службами стану дороги, що забезпечувала би безпеку руху.

Свідком вказаних обставин була пасажир ОСОБА_2 , яка перебувала з ОСОБА_1 у транспортному засобі.

У судовому засіданні 14.02.2024 свідок ОСОБА_2 надала суду аналогічні показання, повідомлені ОСОБА_1 , зазначивши, що останній вжив всіх можливих заходів для уникнення ДТП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 цього Кодексу).

Положеннями ст. 251 цього Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; у пункті 26 - на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність, яка настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 2.3б). Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Також, відповідно до п. 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження винуватості водія ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суду надані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №019962 від 28.11.2023 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП;

- схема місця ДТП від 28.11.2023;

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 від 28.11.2023;

- письмові пояснення водія ОСОБА_3 від 28.11.2023;

- рапорт від 28.11.2023.

Водночас, відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій автомобіля марки ВАЗ 21140 (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3.б). Правил дорожнього руху, який передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та пункту 13.1. Правил дорожнього руху водій, який передбачає, що залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Водночас, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, суд вважає, що патрульними поліцейськими не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3.б) та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До такого висновку суд приходить з огляду на дорожню обстановку та обставини, що склались на ділянці дороги в момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, що зафіксовано у схемі місця ДТП, а також з огляду на пояснення водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які були надані безпосередньо в ході судового розгляду.

Вказані пояснення дають підстави стверджувати про наявність сумнівів у достовірності даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

З огляду на те, що суду не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, які у своїй сукупності свідчили б про те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, усупереч вимог Правил дорожнього руху, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну та не дотримавшись безпечної швидкості, здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA (д.н.з. НОМЕР_2 ), що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підлягає обов`язковому встановленню в такій категорії справ про адміністративне правопорушення, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, котра притягається до відповідальності, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слід закрити за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян