№566/1335/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року смт Млинів, Рівненської області

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Бандура А.П. розглянувши заяву судді Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінського А.С. про самовідвід у розгляді матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, які протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями були передані на розгляд судді Лободзінському А.С.

29 січня 2024 року судді Бандурі А.П. надійшла заява судді Лободзінського А.С. про самовідвід в якій він вказав, що 03 січня 2024 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід йому, ОСОБА_2 , як судді з розгляду вказаної вище справи. Таку заяву ОСОБА_1 мотивовано особистим знайомством та наявністю приязних відносин.

Він, суддя Лободзінський А.С., підтверджує наведені у заяві ОСОБА_1 обставини особистого з ним знайомства та наявністю приязних відносин, що є підставою для його самовідводу та об`єктивно виключає його участь у розгляді даної справи, оскільки може викликати сумнів щодо моєї об`єктивності та неупередженості.

Суддя Лободзінський А.С. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розгляд заяви про самовідвід проводити у його відсутності. Будь-який пояснень за вказаною заявою немає.

Суд, розглянувши судді Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінського А.С. про самовідвід у розгляді протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст.246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності з ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Разом з тим, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, в зв`язку з чим за аналогією закону слід керуватись нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 1 статті 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто, неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, за частиною 4 статті 80 КПК, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Також згідно із частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27 травня 2013 року зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Отже, для вирішення питання про наявність законних підстав побоюватись, що конкретний суддя не є неупередженим, точка зору будь-якого «стороннього спостерігача» безумовно важлива, проте не повинна мати вирішального значення з огляду на те, що суспільство є неоднорідною сукупністю осіб з різними віком, освітою та культурою, майновим та соціальним станом, уявленнями про життєві цінності зокрема, що унеможливлює в принципі врахування різноманітних інтересів якогось умовного «спостерігача».

Крім того, постановою від 05 січня 2024 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінського А.С. з тих підстав, що заявником не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про упередженість або зацікавленість судді у розгляді протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заявляючи собі самовідвід у розгляді матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суддя Лободзінський А.С. послався на особисте знайомство з ОСОБА_1 та наявністю приязних відносин, при цьому не обгрунтував в своїй заяві про самовідвід в чому виражаються приязні відносини та яким чином вони можуть вплинути неможливість судді Лободзінського А.С. забезпечити справедливий, належний та неупереджений розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в задоволенні заяви про самовідвід судді Лободзінського А.С. у розгляді матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно відмовити.

На підставі наведеного,

керуючись ст.221,222 КУпАП, ст.ст.75,76,80-82 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви судді Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінського А.С. про самовідвід у розгляді матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Млинівського районного суду А.П. Бандура