Справа № 298/169/24
Номер провадження 3/298/118/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Залужани Самбірського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на приватному підприємстві «Яна Буд», за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №014105 від 21 листопада 2023 року, складеного старшим офіцером (старшим оперуповноваженим ПОРВ з місцем дислокації смт. Великий Березний) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону капітаном ОСОБА_2 , ОСОБА_1 о 21 год. 00 хв. 20.11.2023 був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на околиці населеного пункту Мирча (Ужгородський р-н с. Мирча) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 5000 метрів до державного кордону України в напрямку 171 прикордонного знаку, під час затримання не реагував на неодноразово повторені законні вимоги військовослужбовця ДПСУ, а саме: не зупинився і вдався до втечі, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню військовослужбовця ДПСУ групою осіб (спільно з гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Своїми діями порушив вимоги ст. 34 ЗУ «Про ДПСУ» від 03.04.2003 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 судове засідання повторно не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений, шляхом надсилання SMS-повідомлення згідно поданої ним заяви на отримання електронних повісток, а також надіслання судової повістки за адресою місця проживання, рекомендоване поштове відправлення отримав особисто. Про причину неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

На офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

14.02.2024 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Зварич Н.Т. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому вказується на те, що ОСОБА_1 зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.185-10 КУпАП категорично не погоджується, свою вину заперечує, з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби, наведені в протоколі обставини не підтверджені належними доказами, суть правопорушення за ч.2 ст.185-10 КУпАП в протоколі не зазначена, склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній.

29.02.2024 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Зварич Н.Т. надійшло клопотання про закриття провадження у справі та про розгляд справи без участі захисника та ОСОБА_1 .

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-10 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Санкцією ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №014105 від 21 листопада 2023 року, складеного старшим офіцером (старшим оперуповноваженим ПОРВ з місцем дислокації смт. Великий Березний) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону капітаном ОСОБА_2 , ОСОБА_1 о 21 год. 00 хв. 20.11.2023 був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на околиці населеного пункту Мирча (Ужгородський р-н с. Мирча) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на відстані 5000 метрів до державного кордону України в напрямку 171 прикордонного знак,у під час затримання не реагував на неодноразово повторені законні вимоги військовослужбовця ДПСУ, а саме: не зупинився і вдався до втечі, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню військовослужбовця ДПСУ групою осіб (спільно з гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Як встановлено судом, в даному протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог, передбачених ст.256 КУпАП, не зазначено законні вимоги представника Державної прикордонної служби та в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби, і дій злісної непокори, які вчинив ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення йдеться про те, що ОСОБА_1 під час затримання не реагував на неодноразово повторені законні вимоги військовослужбовця ДПСУ, не зупинився і вдався до втечі в складі групи осіб, однак жодним чином не зазначено які саме неодноразово повторені законні вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби чи розпорядження були висловлені ОСОБА_1 , не наведено законних вимог представника Державної прикордонної служби, в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби.

У протоколі не конкретизовано особу військовослужбовця ДПСУ, який виніс законне розпорядження чи вимогу.

Судом зауважується на тому, що в матеріалах справи відсутні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б вказували на саме злісну непокору ОСОБА_1 .

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено протокол про адміністративне затримання від 20 листопада 2023 року; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20 листопада 2023 року; протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.185-10 КУпАП та протоколи про адміністративні затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копії паспортів громадян України, виданих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , схему затримання правопорушників; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 20 листопада 2023 року; рапорт старшого офіцера (старшого оперуповноваженого ПОРВ з місцем дислокації смт. Великий Березний) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону капітана ОСОБА_2 від 21 листопада 2023 року, витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на 20/21 листопада 2023 року, що «поза розумним сумнівом» не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Зі змісту рапорту старшого офіцера (старшого оперуповноваженого ПОРВ з місцем дислокації смт. Великий Березний) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону капітана ОСОБА_2 від 21 листопада 2023 року слідує, що в ході затримання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не реагували на його неодноразово повторені законні вимоги, однак на які саме законні вимоги не реагували вказані особи, у рапорті не наведено, зміст таких вимог не зазначено.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, вчинені групою осіб, як зазначено у протоколі.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на старшого офіцера (старшого оперуповноваженого ПОРВ з місцем дислокації смт. Великий Березний) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону капітана ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суд приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, відтак провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст.185-10, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.185-10 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.