Справа № 510/2260/23 Провадження № 3/510/97/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року С у д д я Р е н і й с ь к о г о р а й о н н о г о с у д у

О д е с ь к о ї о б л а с т і Бошков І.Д.

розглядаючи матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, громадянина України, працюючого водієм в РМТП, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не вчинив адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_1 , 20.11.2023р. о 00:53 год., в м. Рені Одеської області по вул. 28 Червня, біля буд 257, керував транспортним засобом марки «TOYOTA Camry» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, порушення мови, порушення координації рухів (п.п. 2.5, 2.9 підп. «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку.

Тобто, згідно вищевказаного протоколу, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його захисник Златі Д.С. направив на адресу суду клопотання про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що рішення ухвалюється виключно на доказах, які надані учасниками судового розгляду.

Судом в ході судового розгляду були досліджені матеріали адміністративної справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 479581 від 20.11.2023 р.; копія посвідчення водія ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; інформація про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності; компакт диск із відеозаписом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Цією ж постановою Пленуму визначено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проаналізувавши зміст ст. ст. 7, 254, 268, 279 КУпАП суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2023р. о 00:53 год. в м. Рені Одеської області по вул. 28 Червня, біля буд 257, керував транспортним засобом марки «TOYOTA Camry» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, порушення мови, порушення координації рухів (п.п. 2.5, 2.9 підп. «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306). Від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, що підтверджується відеозаписом. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився.

Частина 2 ст. 266 КУпАП встановлює видові критерії належності доказів відеозапису, як самостійний та достатній доказ, а в разі його неможливості присутність двох свідків.

У даній справі відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повною мірою зафіксована відеозаписом.

В ході судового розгляду на спростування вказаних обставин жодних доказів суду не надано.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п.п.2.5, 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи докази по адміністративних справах у цілому в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повністю доведена.

Призначаючи вид і міру покарання, суд керується вимогами Конституції України, КУпАП, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення накладається в межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, суд вважає за доцільне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма транспортними засобами на певний строк.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. ст. 27, 33,34, 130 ч. 1, 283, 284, 294 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. в доход держави, з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. у дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.Д. Бошков