Справа № 605/37/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"12" березня 2024 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №2 (м.Підгайці) відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, непрацюючу,

проживаючу в

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративні правопорушення: №№605/37/24, 605/38/24, 605/39/24 зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №540535 від 19 січня 2024 року, громадянка ОСОБА_1 у період з 11 січня 2024 року по 14 січня 2024 року ухилялась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 2010 року народження та ОСОБА_3 2012 року народження, а саме у зазначений період часу залишила їх без нагляду за місцем проживання, чим порушила вимоги ч.1 ст.184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №540569 від 19 січня 2024 року, вказано, що ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 11 год. 40 хв. вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно своїх неповнолітніх дітей, а саме позбавляє дітей коштів, на які вони мають законне право, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №540536 від 23 січня 2024 року, вказано, що громадянка ОСОБА_1 у період з 19 січня 2024 року по 23 січня 2024 року ухилялась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 2010 року народження та ОСОБА_3 2012 року народження, а саме у зазначений період часу залишила їх без нагляду за місцем проживання, чим порушила вимоги ч.1 ст.184 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомила.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме вищевказаними протоколами про адміністративне правопорушення, її письмовими поясненнями по вищевказаних правопорушеннях та іншими матеріалами справи.

ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях вказала, що в період з 11 січня 2024 року по 14 січня 2024 року та в період з 19 січня 2024 року по 23 січня 2024 року перебувала в гостях, при цьому залишила своїх неповнолітніх дітей вдома. Також вказала, що витратила з пенсійної картки на яку нараховувалась соціальна допомога дітям у зв`язку із втратою батька, кошти в сумі 500 грн., на власні потреби.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України та іншими положеннями законодавства України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що перебування ОСОБА_1 тривалий час в гостях а саме 3 та 4 дні, в той час коли неповнолітні діти перебували без відповідного батьківського нагляду, свідчить про ухилення від виконання нею своїх батьківських обов`язків, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Окрім цього, в діях ОСОБА_1 також наявний і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства економічного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи характер скоєних правопорушень, особу винної, обставини, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП і відповідно до ст.36 КУпАП накласти на неї адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 173-2 ч.1, 184 ч.1, 221, 247, 251, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП, і відповідно до ст.36 КУпАП накласти на неї адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц