КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/627/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Твердохліб Ю.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Шпаргалюка Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києвавід 01 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києвавід 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом, 24.09.2023 року приблизно о 00:40 год. в м. Києві по просп. Берестейський, 79, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у закладі охорони здоров`я КНП "КМНКЛ "Соціотерапія", за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник адвокат Шпаргалюк С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат Шпаргалюк С.В. заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зазначив, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

У апеляційній скарзі адвокат посилається на те, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом, і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Однак, матеріали справи та зазначені докази, на підставі яких суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини ОСОБА_1 , взагалі не містять доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Крім того, адвокат вказує, що направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, на яке суд першої інстанції посилається як на один із доказів вини ОСОБА_1 , складено 24.09.2023 року о 00 год. 20 хв., тобто до того моменту, коли ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками сп`яніння. Це вказує на те, що дане направлення не може бути визнано належним та допустимим доказом.

Всупереч вимогам ст. 256 КУпАП працівниками поліції достовірно не встановлено час скоєння правопорушення та не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що повинна робитись відмітка у протоколі.

Також захисник в апеляційній скарзі зазначає, що суддею першої інстанції був прийнятий в якості доказу диск з файлами відеозапису з бодікамер, які жодним чином не відповідають критеріям допустимості та належності, оскільки дані відеозаписи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та містять переривання запису, є неповними і не створюють реальної картини щодо фіксації події, які відбулися. Матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено дані відеозаписи, а у протоколі зазначено лише номер, проте назва, модель технічного засобу та ідентифікуючі ознаки диску не зазначено, що не дає підстави використовувати надані відеозаписи як доказ.

Вищенаведене у своїй сукупності є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.

Судові засідання по даній справі призначались неодноразово, а саме 15.01.2024 р., 05.02.2024 р. та 26.02.2024 року. На всі судові засідання захисник адвокат Шпаргалюк С.В. був належним чином повідомлений, направляв клопотання про відкладення розгляду справи. 26.02.2024 року адвокат Шпаргалюк С.В. та ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направили, а тому, керуючись ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 147155 від 24.09.2023 року (а.с.1); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.6).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до лікаря-нарколога. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря-нарколога, але після того, як його було доставлено у медичний заклад охорони здоров`я, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, зазначивши про це лікарю-наркологу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 147155 від 24.09.2023 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 не проводився; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 від підпису відмовився, про що стоїть відповідна відмітка.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виявлені працівниками поліції 24.09.2023 року у ОСОБА_1 , в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 ,який реалізував своє право володіти і керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 24 вересня 2023 року о 00 год. 40 хв. у м. Києві, по просп. Берестейський, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, у закладі охорони здоров`я відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані, виходячи з наступного.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису, який також є доказом згідно ст.251 КУпАП, вбачається, що під час активації відеокамери на місці події на проїжджій частині дороги біля блокпоста у крайній правій смузі стоїть автомобіль «Skoda Octavia», за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив водію, що у нього наявні ознаки алкогольного сп'яніння і запропонував пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до лікаря-нарколога у медичний заклад, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд в закладі охорони здоров'я. Після того, як поліцейськими було доставлено ОСОБА_1 у лікарню, він у присутності лікаря відмовився від проходження відповідного огляду. Поліцейським було повідомлено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. В подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення, від ознайомлення та підпису якого ОСОБА_1 відмовився.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 ні під час встановлення його особи, ні під час відмови від проходження огляду, та в подальшому під час складання протоколу, роз`яснення об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заперечував факту керування автомобілем і поводив себе як водій транспортного засобу. Будь-яких зауважень або заперечень на протокол та дії працівників поліції в протоколі ОСОБА_1 не зазначив. Жодних порушень з боку працівників поліції не містить і наявний у справі відеозапис.

Необгрунтованими також є і доводи скарги про те, що відеозапис події не може враховуватись судом в якості допустимого доказу, оскільки він не безперервний, неповний, і не створює реальної картини щодо фіксації події, яка відбулася, зважаючи на те, що долучений до протоколу відеозапис відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. № 1026, має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце, фіксує розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відмову від огляду, тобто зафіксовано всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як працівниками поліції достовірно не встановлено час скоєння правопорушення та не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки як вбачається з протоколу серії ААД № 147155, в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, вказані виявлені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме командиром роти № 5, батальйону 1, полку 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві капітаном поліції Падалкою О.О., ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак від підпису про ознайомлення з протоколом останній відмовився, про що зазначено в самому протоколі. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 147155 від 24.09.2023 року повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому доводи адвоката в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що направлення на огляд водія складено 24.09.2023 року о 00 год. 20 хв., тобто до того моменту, коли ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками сп`яніння згідно даних протоколу, не спростовують доведеності факту відмови ОСОБА_1 від запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою апелянта від проходження огляду і не впливають на доведеність його вини, оскільки, як вказувалося вище, ОСОБА_1 був зобов`язаний беззастережно виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями працівників поліції.

Також слід зазначити, що відповідно до наявного у справі відеозапису, ОСОБА_1 не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом і в подальшому ці дії поліцейських не оскаржив.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника адвоката Шпаргалюка С.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Шпаргалюка Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києвавід 01 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко