Провадження № 3-зв/638/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Судді Подус Г.С.,

за участю секретаря: Гасан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду заяву судді Дзержинського районного суду м.Харкова Тимченка А.М. про самовідвід від участі у розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Тимченка А.М. перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Тимченко А.М. під час розгляду вказаної справи заявив самовідвід з тих підстав, що він був безпосереднім свідком ДТП за участю ОСОБА_1 та того, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив про це орган ГУ НП України за номером «102». Факто того, що ОСОБА_2 був свідком зафіксовано на відеозаписах бодікамер №471722.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд повідомлялись.

Враховуючи положення ст.81 КПК України, слідчий суддя визнав можливим проводити судове засідання з розгляду заяви про самовідвід у відсутність учасників справи.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді та самовідводи і, відповідно, не передбачає порядку розгляду таких заяв.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 ЗУ «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08.06. 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме статей 75, 81 КПК України.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений статтею 75 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід (самовідвід), повинні бути доведеними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був свідком подій, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №518180 від 20.10.2023 року, про що свідчать записи з бодікамер поліцейських.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявність підстав, що можуть викликати сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді Тимченка А.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП , заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.8,9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.7, 246 КУпАП, ст.ст.75, 81 КПК України слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Дзержинського районного суду м.Харкова Тимченка А.М. про самовідвід від участі у розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП передати іншому складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: