Справа № 462/7324/23 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/41/24 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 04 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 04.12.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено правом керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

На дану постанову суду надійшла апеляційна скарга за підписом фахівця у галузі права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги вважаю, що слід повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана фахівцем у галузі права ОСОБА_1 , який на підтвердження своїх повноважень надав суду апеляційної інстанції копію копію диплома про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації магістра з правознавства.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.2000 року роз`яснено, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України слід розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому положення ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Вказане рішення було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. В той же час Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 року Конституцію України доповнено ст. 131-2, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим же Законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції України доповнено п. 16-1, згідно з яким представництво за ст. 131-2 виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в судах апеляційної інстанції.

Водночас, відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, на підставі рішення №115/2023 дисциплінарної палати КДКА Київської області від 21.07.2023 року право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 зупинено згідно з п.3 ч. 1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (в якості накладення дисциплінарного стягнення) з 21.07.2023 року по 21.01.2024 року.

Відтак враховуючи те, що представництво у судах здійснюється виключно адвокатом, а право на заняття адвокатською діяльністю у ОСОБА_1 зупинено, вважаю, що він не відноситься до осіб, які вправі подавати апеляційну скаргу, а отже не слід зважати на підписання апеляційної скарги ОСОБА_1 , а слід лише вирішити питання щодо прийняття апеляційної скарги за підписом ОСОБА_2 , як особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності і яка вправа подати апеляційну скаргу.

Щодо поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 , то слід вказати наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки про прийняте судом рішення про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він дізнався лише 25.12.2023 року, тобто у день, коли працівники поліції притягнули його до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП (керував автомобілем, будучи позбавленим такого права за рішенням суду).

Водночас з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, зокрема, що справа відносно нього буде розглядатися Залізничним районним судом м.Львова 04.12.2023 року о 10 год. 00 хв., про що свідчить довідка про доставку повідомлення в додаток «Viber», згідно якої виклик суду отримано 01.11.2023 року, крім того, у матеріалах справи є особисте клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, що призначене на 04.12.23р. (а.с.20).

Таким чином ОСОБА_2 достеменно знав про розгляд справи місцевим судом саме 04.12.2023 року.

Отже, початок строку апеляційного оскарження слід рахувати з 04.12.2023 року, останній день якого припадає на робочий день 14.12.2023 року.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що про існування постанови дізнався лише 25.12.2023 року, водночас законодавець не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання особою її копії або у випадку, коли особа, яка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не прибула у судове засідання, то з моменту, коли особа дізналась про існування постанови суду.

Також у клопотання ОСОБА_2 не вказує, які поважні причини йому завадили з 04.12.2023 року по 14.12.2023 року включно, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, поцікавитись про прийняте судом рішення, отримати копію постанови суду та вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що ОСОБА_2 без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження.

Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Не брати до уваги підписання апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважати останнього особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м.Львова від 04 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 04 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу, тобто ОСОБА_2 ..

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.