490/266/24 від28.03.2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року по справі №490/266/24,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року по справі №490/266/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу накладеного за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також, в заяві просив про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу у розмірі 17 000 гривень, строком на 17 місяців з виплатою штрафу по 1000 гривень щомісячно, оскільки він наданий час не працює та додаткового доходу не має.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони звернення, оскільки матеріали справи містять достатньо даних на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях КУпАП, та розгляду справи в межах розумних строків.

Дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 307 КУпАП, передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 301 КУпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Зі змісту вказаних норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об?єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Згідно ст. 304 КУпАП, питання, зв?язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс

постанову.

Судом встановлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року по справі №490/266/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Проте, судом встановлені обставини, що ускладнюють виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, з огляду на його майновий стан, а також розміру штрафу, який є достатньо великим в порівнянні з встановленою в Україні мінімальною заробітною платою. Крім того, суд приймає до уваги введення в країні воєнного положення у зв`язку зі збройною аресією.

Враховуючи наявність зазначених вище обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а також те, що виконання судового рішення не повинно ставити особу у скрутне матеріальне становище, що сплата штрафу в розмірі 17 000 гривень одним платежем становитиме для правопорушника надмірний тягар, вважаю можливим заяву про розстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе відстрочити сплату штрафу у повному обсязі та призначити штраф із розстрочкою виплати рівними частинами строком на 17 місяців.

Згідно ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 283, 284, 301, 304, КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 року по справі №490/266/24 - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виплату суми штрафу у розмірі 17000 гривень (сімнадцять тисяч) строком на 17 (сімнадцять) місяців з виплатою штрафу по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання постанови законної сили.

Строк пред`явлення до примусового виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 рокув частині накладання адміністративного стягнення у виді штрафу рахувати протягом трьох місяців, з моменту закінчення строку встановленої відстрочки.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л. Лященко