Справа № 346/689/24
Провадження № 3/346/737/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця відділення охорони взводу охорони 140 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, за ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ :

06.02.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.172-10 КУпАП, в якому вказано, що з 07.03.2022 року останній проходиться військову службу у вказаній військовій частині.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, 05.02.2024 року ОСОБА_1 не виконав наказ командира в/ч НОМЕР_3 від 20.12.2023 року та вказаного дня о 17:30 год. був відсутній на військовій службі.

Таким чином, за вищевикладених обставин, ОСОБА_1 умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, відмовився від виконання законних вимог командира в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В якості доказів до вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення долучено:

- рапорт командира 140 роти охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідно до якого 05.02.2024 року приблизно о 17:00 год. під час перевірки особового складу виявлено відсутність ОСОБА_1 , який повернувся 05.02.2024 року приблизно о 19:30 год.;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 призначено на посаду водія зенітного ракетного взводу 140 роти охорони;

- розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2024 рік, який є додатком №1 до наказу командира в/ч від 20.12.2023 року НОМЕР_4, згідно з яким з 16:00 по 17:15 год. заплановано роботу на озброєнні та військовій техніці;

- службову характеристику, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за час проходження військової служби зарекомендував себе з негативної сторони. Має задовільну професійну підготовку, достатню для виконання обов`язків, задовільно знає озброєння та військову техніку, виконує всі вимоги її експлуатації, знає вимоги статутів та інших керівних документів в області своїх функціональних обов`язків; не завжди виконує вказівки згідно з наказом, не вміє підпорядковувати себе вимогам, на зауваження реагує неадекватно, вказані недоліки не усуває. Має випадки вживання наркотичних речовин, що впливало на виконання службових обов`язків, постійно порушує військову дисципліну, має дисциплінарні стягнення та адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 172-20, ч.2 ст. 172-10 КУпАП;

- копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.02.2024 року, в яких вони вказують на відсутність на території військової частини ОСОБА_1 05.02.2024 року з 17:00 год. до 19:30 год.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_1 (точну дату він не пам`ятає ) самовільно покинув місце служби, а через деякий час повернувся. Після виявлення його відсутності свідок разом з ОСОБА_4 доповіли про його відсутність та вживали заходів щодо його пошуків. При цьому, ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомив, що повертається. Вимоги якого саме наказу порушив ОСОБА_1 свідок не знає, а також повідомив, що останній виключений зі списків вказаної військової частин у зв`язку з його переведенням з 01.03.2024 року до іншої в/ч в м. Київ, а звідки у відрядження на Східну частину України, однак куди саме свідку не відомо.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Тлумачення даної норми вказує на те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує. Інше умисне невиконання наказу полягає у тому, що підлеглим наказ начебто приймається до виконання, але насправді не виконується. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.

Згідно з п. 4 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МОУ від 23.10.2021 року за №239, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

В даній справі ОСОБА_1 інкримінується невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 року НОМЕР_3.

Проте, копія вказаного наказу в матеріалах справи відсутня, натомість долучений розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2024 рік, який є додатком №1 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.12.2023 року під номером 656, що не збігається із номером наказу, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Вказане унеможливлює суд перевірити зміст наказу № 654 та встановити, чи він дійсно стосувався саме розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 . Крім цього, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, коли та в який спосіб ОСОБА_1 був ознайомлений з вищевказаним наказом, а також не підтверджено, що останній взагалі був доведений до його відома.

Долучені до протоколу письмові докази в повній мірі також не висвітлюють цих обставин, інші ознаки об`єктивної сторони, про які зазначено судом вище, в наявних в справі документах також не відображені.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій, має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-10 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. В зв`язку з цим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Яремин М. П.