Справа № 139/97/24
Провадження № 3/139/63/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

представника, особи яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Солоненка Б.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який надійшов з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

У С Т А Н О В И Л А:

08 лютого 2024 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення з іншими доказами щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до викладеного у протоколі обвинувачення, ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 18-ій годині 19 хвилин керувала автомобілем «MAZDA-6», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Соборній біля будинку № 174 в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася. ОСОБА_1 вмінено порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді пояснила: Біля 18-ої години 03 лютого 2024 року вона з чоловіком повернулася з Могилів-Подільської ОЛІЛ, де провідувала свою прооперовану доньку. Вона була за кермом автомобіля. Після того, як вона припаркувалася біля будинку, взяла від чоловіка баночку з напоєм, зробила ковток, але виявилося, що то слабоалкогольний напій. Одразу до них під`їхав патрульний автомобіль, включили проблискові маячки. Після перевірки її документів поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як у неї є його ознаки тремтіння рук. Вона проходити огляд відмовилася, у зв`язку з тим, що дома було двоє неповнолітніх дітей, а чоловіка потрібно було зібрати для відбуття до місця військової служби.

Представник ОСОБА_1 адвокат Солоненко Б.М. пояснив, що ОСОБА_1 за тих обставин, які описані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані на відеозаписі події, взагалі не зобов`язана була проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вона не виявляла будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, крім того, підстав для її зупинки не було, так само як і самої зупинки її ТЗ працівниками поліції.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, про відсутність належних доказів складу правопорушення, яке вмінено ОСОБА_1 та яке кваліфіковане як ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту вчинення ОСОБА_1 вміненого правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 258710 від 03 лютого 2024 року, довідку про відсутність притягнень до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП та про отримання посвідчення водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт, DVD-диск.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При відтворенні відеозапису події із доданого до матеріалів DVD-диску було встановлено, що на ньому зафіксовано: поліцейські рухаються на службовому автомобілі за автомобілем«MAZDA-6», номерний знак НОМЕР_1 , з вулиці Комарова на вулицю Соборна до будинку № 174, при цьому сигнали про зупинку ТЗ не подаються; водій автомобіля «MAZDA-6», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою, виконує вимоги ПДР про включення показчиків повороту при зміні напрямку руху; автомобіль «MAZDA-6», номерний знак НОМЕР_1 , припаркувався біля будинку № 174, водій вийшла з автомобіля, направилася до під`їзду, але її окликнув поліцейський, а також у службовому автомобілі поліцейських в цей момент було включено проблискові маячки; поліцейський представився і попросив у водія документи, вона їх надала; запросивши водія до службового автомобіля, поліцейський запропонував пройти їй огляд на стан сп`яніння, оскільки помітив у неї тремтіння рук; ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ чи в лікарні, пояснюючи, що тільки приїхала з лікарні, де перебуває на лікуванні її дочка, і поспішає, бо ще двоє дітей дома, а чоловіка потрібно зібрати для відбуття до військової частини. Також на відео о 18:19 зафіксовано, що ОСОБА_1 зізналася у вживанні три хвилини тому невеликої кількості слабоалкогольного напою, при тому, що відео з нагрудної камери поліцейського розпочалося о 18:15.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи (абзац 5 ч. 1 ст. 16). Абзацом третім ч. 2 ст. 16 цього Закону встановлено обов`язок водія виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, і лише у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний, зокрема, зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а пунктом 2.5, - на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Так, відповідно до п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

В той же час, поліцейські також зобов`язані діяти законно. Так, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право чи обов`язок здійснити зупинку транспортного засобу, частиною 3 цієї норми поліцейського зобов`язано поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Крім того, пунктом 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису події, а також із пояснень в суді ОСОБА_1 слідує:

1)водія ОСОБА_1 поліцейські не зупиняли;

2)спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими відбувалося на прибудинковій території біля місця проживання ОСОБА_1 ;

3)ОСОБА_1 добросовісно зізналася, що випадково вжила невелику кількість слабоалкогольного напою вже після паркування ТЗ.

За таких обставин, приходжу до висновку, що пропозиція поліцейських ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не стосувалася їх повноважень у сфері із забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, зізнання особи про вживання алкогольних напоїв само по собі не є належним чином зафіксованим фактом протиправної поведінки ОСОБА_1 та наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння. Адже, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводила себе адекватно, чітко відповідала на їх запитання, висловлювала свої заперечення і побажання, її поведінка цілком відповідала обстановці. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення дій ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Варто зазначити, що ч. 1 ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази такого відсторонення ОСОБА_1 . Напроти, у рапорті на прізвище начальника СПД № 1 інспектор з РПП СПД № 1 доповідає, що автомобіль перебуває за місцем проживання водія і не створює перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених вище обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 221, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя : _____________