Провадження № 33/4808/10/24
Категорія ч.3 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костіва І.Я.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення:

за ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1 , а також стягнуто судовий збір, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також він, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував транспортним засобом, за наступних обставин.

11 червня 2023 року о 12 год. 42 хв. по вул. Галицька, 169 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ВАЗ керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також він, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував транспортним засобом, за наступних обставин

номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом подяку у медичному закладі у лікаря нарколога, та підтверджується висновком медичного закладу № 394 від 11 червня 2023 року. Від керування відсторонений шляхом передачі керування тверезому водієві.

Крім цього, 11 червня 2023 року о 12 год. 42 хв. по вул. Галицька, 169 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Івано-Франківським міським судом від 26 жовтня 2022 року, та 29 липня 2022 року постановою серії ЕАР 5683415 був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а, 2.1а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною через істотні процесуальні порушення.

Апелянт зазначає, що долученими до матеріалів справи відеозаписами не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом. Відеозаписи є фрагментарними, з яких неможливо встановити факт керування ним транспортним засобом, дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури проведеного огляду, послідовності їх дій, відібрання у водія пояснень та складання долучених документів.

Відеозаписи виготовлені з порушенням відповідної Інструкції, а отже є недопустимим доказом у справі, який не можна брати до уваги та на підтвердження вини у вчиненні правопорушення.

Наголошує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Окрім того, апелянт вказує, що перед проходженням огляду на стан сп`яніння йому не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням конституційного права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейським дані у цій справі недопустимими доказами.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Костів І.Я. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження за ч.3 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костіва І.Я., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яке є незаконним через істотні процесуальні порушення, стверджує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні правопорушення, вважає недоведеним керування ним транспортним засобом та перебування у стані сп`яніння, вказує на недопустимість відеозапису , як доказу його вини у вчиненні правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, розгляд справи було проведено за відсутності правопорушника ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судом зазначено, що особистий підпис правопорушника у розписці свідчить про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про розгляд справи в суді щодо нього, про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Судом зазначено, що особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважав, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП надійшли на розгляд Івано-Франківського міського суду 19.06.2023 року, які судом були призначені до розгляду на 03.07.2023 року.

В матеріалах справи містяться розписки підписані власноручно ОСОБА_1 про те, що 03.07.2023 року йому були роз`яснено його права та обов`язки особи, яка притягається до відповідальності та під розписку повідомлено про наступну дату та час розгляду справ щодо нього, розгляд яких було призначено на 25.07.2023 року.

Окрім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, яка зареєстрована судом 14.07.2023 року, зі змісту якого вбачається, що останній просив надати йому матеріали справи на ознайомлення у зв`язку із їх призначенням до розгляду в суді на 25.07.2023 року, з якими він ознайомився 24.07.2023 року та зробив копії матеріалів справи та відеозапису, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 на поданій ним заяві (а.с.16).

Таким чином, суд вважав за можливе провести розгляд справи 25.07.2023 року за відсутності правопорушника ОСОБА_1 , оскільки останній завчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи, не повідомив про причини своєї неявки в судове засідання та не подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 уклав угоду із захисником адвокатом Костівим І.Я. 29.08.2023 року на підставі ордеру на надання правничої допомоги №29/082023а (а.с.38), після вступу постанови суду від 25.07.2023 року щодо ОСОБА_1 в законну силу.

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Враховуючи, що в своїх доводах особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушень, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи в межах апеляційної скарги та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчинених ним правопорушень та призначив покарання у відповідності до вимог ст.36 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140304 від 11.06.2023 року водій ОСОБА_1 11 червня 2023 року о 12 год. 42 хв. по вул. Галицька, 169 в м. Івано-Франківськ, будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом подяку у медичному закладі у лікаря нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу № 394 від 11 червня 2023 року. Від керування відсторонений шляхом передачі керування тверезому водієві. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою інспектором взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хоминець В.В. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності.

Свідки не залучались. До протоколу додано відео з відео реєстратора та камери 474100, 471275, направлення, висновок лікаря №394, зобов`язання, смс - інформацію.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та дані відеозаписів.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось працівниками поліції та тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався.

Так, ОСОБА_1 у відповідний графі протоколу власноручно написав пояснення та зазначив, що надасть « документи, які засвідчують, що він не перебуває в стані наркотичного сп`яніння».

Зі змістом протоколу та висунутим звинуваченням ОСОБА_1 було ознайомлено, вручено йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується власноручним підписом правопорушника.

До матеріалів справи долучено зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140304, відповідно до якого ОСОБА_1 згідно вимог ст.266 КУпАП відсторонений від керування транспортного засобу ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_1 під підпис зобов`язався не керувати даним транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.3).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 140305 від 11 червня 2023 року, ОСОБА_1 , 11 червня 2023 року о 12 год. 42 хв. по вул. Галицька, 169 в м. Івано-Франківськ, повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Івано-Франківським міським судом від 26 жовтня 2022 року, та 29 липня 2022 року постановою серії ЕАР 5683415 був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а, 2.1а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою інспектором взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хоминець В.В. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності.

Свідки не залучались. До протоколу додано відео з камери 474100

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська.

ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора службового автомобіля.

Зі змісту матеріалів справи та долучених до ним відеозаписів вбачається, що транспортний засіб марки ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції під час його руху водієм за допомогою проблискових маячків службового автомобіля працівників поліції.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що біля транспортного засобу марки ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 перебувало дві особи, а саме: ОСОБА_1 та стороння особа. В ході розмови працівники поліції наголосили, що водієм автомобіля, який був зупинений, був саме ОСОБА_1 . Відеозаписи містять дані того, що стороння особа покинула місце події, а ОСОБА_1 залишився на місці для з`ясування обставин події.

Зі змісту відеозаписів вбачається, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_3 зазначив, що знає свої права, та не керував транспортним засобом.

З відеофайлів нагрудних камер вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснено про його відсторонення від керування транспортним засобом, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Відеодокази також містять дані того, що працівниками поліції було проведено поверхневий огляд автомобіля марки ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Зі змісту відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 спочатку неодноразово відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак в подальшому погодився пройти такий огляд.

Вказані відеозапис не надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що апелянт вважає, що вищевказані відеозаписи не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки зняті переривчасто і не є безперервними.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки вони носять упереджений характер та суперечать усталеній судовій практиці.

Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис було здійснено за допомогою спеціального приладу персонального відеореєстратора працівника поліції, особливістю якою є фіксація інформації в режимі циклічного відеозапису певної довжини, який зберігається в окремих файлах на картці пам`яті відеоприладу.

Таким чином, технічні особливості фіксації подій за допомогою відеореєстратора не впливають на можливість детально встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Зі змісту доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костіва І.Я. вбачається, що вони вважають , що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 вказує, що він не керував транспортним засобом, однак в той час, коли він ремонтував транспортний засіб пішов дощ, то він був змушений перемістити автомобіль під арку будинку. Вказує, що двигун транспортного засобу не включав, а тільки підштовхнув транспортний засіб.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції, які патрульною машиною перекрили можливість подальшого руху автомобілю та змусили його зупинитись.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Так, за своїм правовим змістом керування транспортним засобом полягає у сукупності цілеспрямованих дій, що включають оцінку ситуації та стану транспортного засобу, вибір керівних дій та їх реалізацію.

Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом.

Апеляційний суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що долучені відеозаписи не містять проходження огляду на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 .

Разом з тим, відсутність такого відеозапису не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки повністю підтверджується сукупністю інших доказів, які долучені до матеріалів провадження.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечується факт проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак останній вважає, що висновок лікаря медичного закладу про його перебування у стані наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки він не вживав наркотичні засоби та не був у стані сп`яніння.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Костів І.Я. посилаються на довідку «Прикарпатського наркологічного центру Івано-Франківської обласної ради» за 888 від 21.06.2023 року, яку надано на звернення сторони захисту. Зокрема, відповідно до вищевказаної довідки заввідділення амбулаторних послуг КНП ПНЦ ІФ ОР Л.О.Луцька стверджує, що в результаті проведеного аналізу сечі від 12.06.2023 року ознак наркологічних захворювань у ОСОБА_1 не виявлено, результат аналізу сечі наркотичних речовин №366982: показники на амфетамін, метамфетамін, марихуану, морфін, мета дон, барбітурати, бензодіазепіни, кокаїн, трамадол, трициклічні антидепресанти, фенциклідин негативні.

Апеляційний суд вважає, що вищевказана довідка не вказує на неправильність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №394 від 11.06.2023 року стосовно перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Зі змісту вищевказаної довідки та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що дані зазначені у довідці були отримані внаслідок самостійного проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 на наступний день після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Такий огляд було проведено через тривалий проміжок часу з моменту виникнення підстав для проведення огляду водія транспортного засобу та проведений в порушення вимог ст.266 КУпАП.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП , вважається недійсним.

Судом апеляційної інстанції перевірялись доводи захисника адвоката Костіва І.Я. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стосовно неправильності висновків про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до відповіді Генерального директора ОСОБА_4 КНП « Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної Ради» ( КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ) за №16525 від 06.12.2023 р. лабораторний уточнюючий аналіз біоматеріалу ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відсутністю стандартів наркотичних речовин.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом було витребувано належним чином завірену копію посадової Акту медичного огляду №394 від 11.06.2023 року стосовно ОСОБА_2 , зроблену лікарем ОСОБА_5 відносно водія ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Генерального директора ОСОБА_4 КНП « Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної Ради» ( КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ) за №2308 від 07.02.2024 р. при перевезенні документів архіву Акт медичного огляду ОСОБА_1 за №394 від 11.06.2023 року був втрачений. Однак , у закладі є результат ( витяг з електронної бази пацієнта) тестування біоматеріалу( сеча) на п`ять видів наркотиків( додається) та запис в журналі реєстрації медичних оглядів.

Зокрема, відповідно результату дослідження №36588 від 11.06.2023 року стосовно ОСОБА_1 , який було проведено в межах огляду на стан сп`яніння лікарем ОСОБА_5 вбачається, що було отримано позитивний результат на наявність амфетаміну та марихуани.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання щодо законності використання тестів при проведенні огляду лікарем медичного закладу при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння неодноразово вирішувалось судом і відповідно до усталеної судової практики використання та застосування таких тестів є правомірним, оскільки передбачено національним законодавством. Проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, передбаченим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що проведення відповідних тестів за допомогою тест-систем повністю узгоджується із вимогами п.7 Інструкції, яким передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар, який застосовує використання вищевказаного тесту обізнаний стосовно його обмежень та приходить до результату про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння на підставі сукупності даних, які встановлює в результаті безпосереднього огляду.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що при проведення огляду на стан сп`яніння лікар медичного закладу самостійно вирішує які саме засоби та методи ним будуть використані та вирішує питання щодо достатності отриманих даних для висновку про те, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння.

Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи про те, що отримані лікарем дані не дозволяли йому прийти до висновку про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, оскільки вирішення цього питання потребує наявності спеціальних знань.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу володіє відповідними знаннями, які носять спеціальний характер та досвідом, які дозволяють за допомогою передбачених методів провести медичне дослідження та отримати достатню інформацію, яка дозволяє прийти до висновку стосовно стану сп`яніння водія транспортного засобу.

Так, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №394 від 11.06.2023 року, лікар ОСОБА_5 провела огляд водія ОСОБА_1 та прийшла до висновку, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння. (а.с. 6)

Відповідно до вказаного висновку, огляд водія ОСОБА_1 було проведено лікарем ОСОБА_5 , в присутності інспектора поліції Хоминець В.В., 11.06.2023 року в 14 год. 25 хв. У даному висновку лікаря було зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 із результатом огляду, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та його пояснення, якими ОСОБА_1 зазначив, що з рішенням лікаря не згідний.

Вирішуючи питання щодо допустимості в якості доказу вини ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №394 від 11.06.2023 року, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

За результатами огляду працівниками поліції, вповноваженою на те посадовою особою складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, допустив порушення п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б свідчили про неправомірні дії правників поліції, в матеріалах провадження відсутні, останні діяли у відповідності до приписів закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), згідно якого водій ОСОБА_1 11.06.2023 року о 12 год. 40 хв. направлявся до «Прикарпатського наркологічного центру Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідність шкірного покрову обличчя, звужені зіниці очей не реагують на світло, та зазначено, що ОСОБА_1 доставлено у медичний заклад для проходження відповідного огляду.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

До матеріалів справи долучено заяву про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення підписану ОСОБА_1 та із зазначенням даних для надсилання повідомлень суду на мобільні номери телефонів (а.с.4).

Також, до матеріалів справи долучено довідку, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 на підставі постанов Івано-Франківського міського суду від 12.07.20222 року та 26.10.2022 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, рішення які вступили в законну силу, що стало підставою для складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140304 від 11.06.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського міського суду від 25 травня 2022 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував транспортним засобом.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 25.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст. 36 КУпАП визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створюють підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і можуть призвести до тяжких непоправних наслідків.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинені правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_2 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв