Номер провадження: 33/813/182/24
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв Павло Олегович, на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204 - 1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП.

Притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №309803 від 31.10.2023 року, 31.10.2023 року о 23 год. 40 хв. в районі мосту через річку Дністер КрП «Маяки», населений пункт Маяки Білгород-Дністровського району Одеської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 здійснили спробу незаконного перетинання ДКУ з території України в Республіку Молдова без проходження прикордонного контролю, без дозволу посадових осіб Держприкордонслужби в пункті пропуску «Маяки-Удобне-Паланка». Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про Державний кордон України», ч.ч. 3, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль».

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П.О., подав апеляційну скаргу в якій вважає вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв?язку з наступних підстав:

1) суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами, які б дійсно свідчили про його винуватість;

2) до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, на що суд першої інстанції не звернув уваги;

3) ОСОБА_1 має право на перетин державного кордону України в умовах воєнного стану та здійснював рух транспортом загального користування в бік державного кордону України до пункту-пропуску через державний кордон України, однак суд першої інстанції, підійшови формально до розгляду справи, не забезпечив виклик особи, яку притягнуто адміністративної відповідальності, в судове засідання, в якому така особа або її захисник надали б відповідні докази цьому до суду;

4) суд першої інстанції безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за відсутності доказів, що виключає наявність такої кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення як вчинення групою осіб, також не долучено пояснень такої особи як свідка;

5) відсутні докази наявності у службової особи Державної прикордонної служби України повноважень згідно організаційно-розпорядчого акту командира (начальника) на виконання службових обов?язків з охорони державного кордону України та здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон України у визначений час, місці та день та на складання ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП у зв?язку з відсутню в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про день та час розгляду справи не був повідомлений судом та не знав про існування оскаржуваної постанови, а з її змістом ознайомився лише 20 та 21 листопада 2023 після її отримання, а захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Васильєв П.О. ознайомився лише 21 листопада 2023 року в приміщенні суду першої інстанції у повному обсязі з матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Захисник Васильєв П.О. приймав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу просив задовільнити та скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП.

Заслухавши захисника Васильєва П.О., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Крім того зазначеною нормою передбачено, що апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, за наявності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд, оцінивши його доводи, уповноважений відмовити в поновленні строку або поновити особі строк на апеляційне оскарження за наявності поважних причин, які наведені в клопотанні.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2023 року, з урахуванням положень ч.2 ст. 294 КУпАП, є 17.11.2023 року.

Апеляційна скарга подана апелянтом 21.11.2023 року.

Розгляд справи 07.11.2023 року проведено судом за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Жоднх доказів виклику ОСОБА_1 чи повідомлення його про судове засідання, призначене на 07.11.2023 року, а також докази вручення останньому копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.

Захисник Васильєв П.О. зазначає, що копію постанови суду першої інстанції, отримано членом сім`ї ОСОБА_1 20.11.2023 року, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Васильєв П.О. ознайомився з оскаржуваною постановою 21 листопада 2023 року в приміщенні суду першої інстанції.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та в матеріалах справи відсутні відомості своєчасного та належного повідомлення його про день та час розгляду справи відносно нього, захисник Васильєв П.О. отримав копію оскаржуваної постанови 21.11.2023 року (а.с. 14), апеляційна скарга подана 21.11.2023 року, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 204-1, були повторно досліджені наступні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушеннясерії ПдРУ №309803 від 31.10.2023 року, з якого вбачається, що31.10.2023 року о 23 год. 40 хв. в районі мосту через річку Дністер КрП «Маяки», населений пункт Маяки Білгород-Дністровського району Одеської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 здійснили спробу незаконного перетинання ДКУ з території України в Республіку Молдова без проходження прикордонного контролю, без дозволу посадових осіб Держприкордонслужби в пункті пропуску «Маяки-Удобне-Паланка». Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про Державний кордон України», ч. 3, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль». Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, рапорт помічника старшого зміни прикордонних нарядів старший прикордонного наряду «Контрольний пост» капітана ОСОБА_3 від 31.10.2023 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.10.2023 року, заява ОСОБА_1 до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

З протоколу про адміністративне правопорушеннявбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, про що він особисто поставив свій підпис.

Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , 31.10.2023 року він здійснив спробу незаконного перетину кордону та взяти статус біженця в ППР «Паланка», без проходження прикордонного контролю, у зв`язку з тим що в нього відсутні законні підстави зробити це у встановлений законом спосіб (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апеляційної скарги про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів про наявність події правопорушення, оскільки виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, тому що вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, бо вони стосуються подій, що сталися 31.10.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Захисник Васильєв П.О. в апеляційній скарзі послався на те що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 255 КУпАП, неуповноваженою особою.

Відповідно до пункту 2 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.09.2013 року №898, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 09.10.2013 року №1729/24261 (далі Інструкція) складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до ст. 222-1, п. 1 ч. 1 та п. 16 ч. 2 ст. 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, мають право: військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань; військовослужбовці Держприкордонслужби, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення маю право складати уповноважені на те посадові особи органів Державної прикордонної служби України (ч. 2, 4, 5 ст. 85, ст. 92, ч. 4 ст. 185-3, 185-10, 191. 204-1,204-3, 206-1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ПдРУ №309803 від 31.10.2023 року його складено начальником третьої групи інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 , тобто протокол про адміністративне правопорушення було складено уповноваженою на те особовою, відповідно до чинного законодавства.

Одеський апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом ст. 268 КУпАП, згідно якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень працівниками Державної Прикордонної служби України законодавства при складанні протоколу за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками Державної Прикордонної служби України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії даних працівників до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апелянта про те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, з огляду на таке.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , яка адресована Білгород - Дністровському міськрайонному суду Одеської області з якої вбачається, що ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке відбудеться 03.11.2023 року 15:30 у Білгород - Дністровському міськрайонному суді Одеської області, у разі його відсутності просить суд розглянути справу без його участі, та в якій зазначено, що останній з вчиненим правопорушенням згоден, провину в повному обсязі визнає.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади у виді накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн на користь держави, яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07листопада 2023 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв Павло Олегович строк на апеляційне оскарження постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв Павло Олегович на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 07 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07листопада 2023 року у залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова