Провадження № 33/4823/164/24
Категорія - ч. 2 ст. 172-15 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Шолох О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Шолох О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, працюючий начальником відділення повсякденної діяльності штабу військової частини НОМЕР_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Місцевим судом встановлено, що 16 листопада 2023 року о 10:41 год за місцем дислокації прикордонного загону за адресою: АДРЕСА_2 , по результатам проведеного службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а саме: внаслідок порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ «відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників)», що виразилося в неякісному (точному) відпрацюванні бойових наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вересень 2023 року, що в свою чергу призвело до зниження щільності охорони та оборони пункту тимчасової дислокації управління прикордонного загону, що потягло за собою порушення прав і соціального захисту військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 на період дії воєнного стану в частині недоотримання додаткового грошової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з охорони та оборони пункту тимчасової дислокації управління прикордонного загону.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження. На думку захисту, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, незважаючи на обставини справи, суд не врахував малозначність вчиненого адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що дії правопорушника суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, адже жодний військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , розуміючи ненавмисний характер дій ОСОБА_1 , не звертався ні до командира НОМЕР_2 прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 , ні до суду з приводу недоотриманих коштів, оскільки з розумінням віднеслися до цієї події, знаючи навантаження начальника відділення повсякденної діяльності штабу. Вважає, що суд першої інстанції всебічно не дослідив та не оцінив докази по справі та безпідставно не звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, не взяв до уваги його особу, який за все життя не скоїв жодного правопорушення, не притягався до жодної відповідальності та весь час, до даної події, сумлінно виконує свої обов`язки по захисту та обороні держави, а також щиро розкаявся.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник підтримали вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд виходив з того, що вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Із зазначеними висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції, вважаючи його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 255 КУпАП, командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) складають протоколи, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП № 281135 від 17.11.2023 року містить дані про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

При цьому, протокол містить посилання на наявність кваліфікуючої обставини, а саме вчинення ОСОБА_1 діяння в умовах воєнного стану.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 власноруч його підписав. (а.с. 3).

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів у цій справі.

Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі повно, всебічно та об`єктивно дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення з додатками до нього, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

З огляду на наведене, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 місцевим судом відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова суду відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Щодо посилань в апеляційній скарзі захисника на необхідність закриття справи у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, то такі слід визнати безпідставними.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не надано визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

У цьому випадку встановлено та визнається самим ОСОБА_1 , що він невчасно виконував накази командирів, що виразилося в неякісному (точному) відпрацюванні бойових наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вересень 2023 року, що потягло за собою порушення прав і соціального захисту військовослужбовців цього загону на період дії воєнного стану в частині недоотримання додаткової грошової винагороди за виконання бойових завдань.

Доводи про те, що дії ОСОБА_1 суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна не вказує на неможливість настання таких наслідків.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Військова служба є державною службою особливого характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу») Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком (ст. 17 Конституції України). А відтак апеляційний суд доходить висновку, що з урахуванням об`єкту правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, недопустимим є застосування положень ст. 22 КУпАП. Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, який до сьогодні триває.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року слід залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Шолох О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай