Номер провадження: 33/813/32/24
Номер справи місцевого суду: 137/1096/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 18.09.2021 року об 11:50 год. ОСОБА_1 рухаючись на автодорозі М-30 347 км. (АЗС «БРСМ» с. Сосни, Літинський район, Вінницька область), керуючи транспортним засобом марки «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Citroen Berlingo», державний номер НОМЕР_2 , що рухався паралельно по території АЗС. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.п. 10.1 13.3 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи через неналежне проведення ідентифікації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

2)відповідно до матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинене особою 18.09.2021 року об 11:50 год. на автодорозі М-30 340 км. на території АЗС «БРСМ», однак у вказаний період часу та у вказаному місці, апелянт не перебував та не міг перебувати, оскільки проходив лікування за місцем його проживання у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з діагнозом: «Закрита спино-мозкова травма. Компресійно-уламковий перелом С5 хребця зі струсом спинного мозку на цьому рівні, парестезіями, легким парезом в руках», що підтверджується копіями медичних довідок, направлень, обстежень та інш.;

3)за адресою яка зазначена як місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: АДРЕСА_2 , апелянт ніколи не проживав. Єдиним дійсним та зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 ;

4)транспортного засобу «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.09.2021 року у володінні чи користуванні ОСОБА_1 також ніколи не було;

5)почерк та підпис особи, що вчинила адміністративне правопорушення, які містяться у матеріалах справи також не збігаються з дійсним почерком та підписом апелянта;

6)протокол та додані до протоколу докази не містять в собі підтвердження факту здійснення керування ОСОБА_1 автомобілем в зазначений в протоколі час і місці, а отже не містять доказів самої події адміністративного правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився причин свої неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 124 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №356347 від 18 вересня 2021 року з якого вбачається, що 18 вересня 2021 року о 11:50 год. на автодорозі М-30 347 км. (АЗС «БРСМ» с. Сосни, Літинський район, Вінницька область), ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Citroen Berlingo», державний номер НОМЕР_2 , що рухався паралельно по території АЗС. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.п. 10.1 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;

-схему місця ДТП, на якій відображено положення транспортних засобів на час приїзду співробітників поліції;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він рухався на автомобілі «Citroen Berlingo» державний номер НОМЕР_2 від колонки № 1 в напрямку виїзду із АЗС. В цей час автомобіль «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався з ліва паралельно із транспортним засобом «Citroen Berlingo»різко повернув з ліва направо на паркову АЗС не надавши перевагу у русі автомобілю «Citroen Berlingo» під керуванням ОСОБА_2 , чим завдав механічних ушкоджень передньої частини автомобіля;

-письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що він став учасником ДТП на заправці БРСМ, Літин, за постом ДАЇ. Виїзджаючи з бензоколонки здійснював рух на виїзд, у разі чого скоїлось зіткнення із автомобілем «Citroen Berlingo», який виїжджав з колонки. В своїх діях ОСОБА_1 вважає себе винним, не пропустив автомобіль «Citroen Berlingo»;

Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3.б ПДР України передбачено, що водії повинні бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 13. 3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

З огляду на досліджені під час апеляційного розгляду справи докази, з урахуванням схеми місця ДТП, наданими письмовими поясненнями ОСОБА_1 в яких він визнає свою провину, апеляційний суд вважає об`єктивно встановленим той факт, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з бензоколонки здійснював рух на виїзд, у разі чого скоїв зіткнення із автомобілем «Citroen Berlingo», який виїжджав з колонки повинен був переконатись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки водію транспортного засобу «Citroen Berlingo».

Отже, виконуючи поворот ліворуч, водій ОСОБА_1 повинен був впевнитися, що це не заважає іншому транспортному засобу, який від`їжджав із заправки, надати йому перевагу в русі.

У даному випадку, пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він визнає свою вину оскільки, був обізнаний із тим, що повинен був впевнитися у безпечності виконання свого маневру, повороту вправо та надати перевагу у русі автомобілю «Citroen Berlingo» під керування ОСОБА_2 який їхав зліва та виїжджав із АЗС, означає лише те, що він неправильно оцінив дорожню обстановку і прийняв неправильне рішення щодо безпечності свого маневру.

Довід апеляційної скарги проте, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи через неналежне проведення ідентифікації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не відповідають дійсним обставинам справи з огляду на таке.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення особу ОСОБА_1 встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_3 від 28.02.2014 року.

Для перевірки вказаних обставин, постановою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року витребувано з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області відомості про те, чи видавалось громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно наданої відповіді з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру МВС, громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 на право керування транспортними засобами категорії «В», яке видавалось ВРЕВ ДАЇ з обслуговування м. Кременчука та Кременчуцького району підпорядкованого УМВС України в Полтавській області, терміном дії з 28.02.2014 року по 29.02.2044 року.

Отже, водійське посвідчення за яким встановлено особу ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення співпадає із водійським посвідчення, яке видано на імя ОСОБА_1 , згідно наданої відповіді з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області, тобто особу ОСОБА_1 ідентифіковано вірно.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що за адресою яка зазначена, як місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: АДРЕСА_2 , апелянт ніколи не проживав. Єдиним дійсним та зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №356347 від 18 вересня 2021 року місце проживання (перебування) зі слів ОСОБА_1 було зазначено, як АДРЕСА_2 , також адреса зазначена і у письмових поясненнях ОСОБА_1 , однак місце народження зазначено як м. Кременчук.

Судом апеляційної інстанції з метою перевірки зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру. Згідно відповіді №233764 від 19.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, слід зазначити, що своє місце перебування ОСОБА_1 зазначив сам, а у зв`язку із тим, що в матеріалах справи відсутня інша інформація щодо особи ОСОБА_1 , Міністерство зборів та доходів громадян повідомило, що надати реєстраційний номер облікової картки вказаної особи не має можливості з причин того, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Разом з тим, статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №356347 від 18 вересня 2021 року про що свідчить його особистий підпис. Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 18.09.2021 року про направлення адміністративних матеріалів відносно нього до Малиновського районного суду м. Одеси.

Суд апеляційної інстанції для забезпечення права особи на доступ до правосуддя постановою від 04 вересня 2023 року задовольнив клопотання ОСОБА_1 та поновив строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року, чим відновив його права передбачені ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що транспортного засобу «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.09.2021 року у володінні чи користуванні ОСОБА_1 також ніколи не було, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №356347 від 18 вересня 2021 року, вбачається, що транспортний засіб «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

Для перевірки даного факту, судом апеляційної інстанції постановами від 20 вересня 2023 року було зроблено запит до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про відомості: щодо власника транспортного засобу «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 в період з серпня 2021 року по теперішній час, а також було зроблено запит до з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області про відомості: щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів за громадянином України ОСОБА_1

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області вбачається, що згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, інформації на ОСОБА_1 щодо зареєстрованих за ним будь-яких транспортних засобів, відсутня. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області вбачається, що транспортний засіб «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , на період скоєння ДТП належав ОСОБА_3 , що цілком співпадає із даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, за наявності водійського посвідчення відповідної категорії, однак за відсутності власного зареєстрованого транспортного засобу, ОСОБА_1 не заважало керувати транспортним засобом «Nissan Murano», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , якщо він передав право керування своїм транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_1 про те, що відповідно до матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинене особою 18.09.2021 року об 11:50 год. на автодорозі М-30 340 км. на території АЗС «БРСМ», однак у вказаний період часу та у вказаному місці, апелянт не перебував та не міг перебувати, оскільки проходив лікування за місцем його проживання у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з діагнозом: «Закрита спино-мозкова травма. Компресійно-уламковий перелом С5 хребця зі струсом спинного мозку на цьому рівні, парестезіями, легким парезом в руках», що підтверджується копіями медичних довідок, направлень, обстежень та інш.

З метою перевірки вказаних доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції постановою від 22 листопада 2023 року було зроблено запит до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» інформації: чи знаходився ОСОБА_1 на лікуванні у КНП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» в період з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року із зазначенням того, з яким діагнозом потрапив до лікарні, а також повідомити чи міг ОСОБА_1 за станом здоров`я у вересні 2021 року переміщуватися (ходити, керувати транспортним засобом).

Згідно до наданої відповіді вбачається, що Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»» з 04.07.2021 року по 21.07.2021 року.

Діагноз: Закрита спинно мозкова травма. Компресивно уламковий перелом С5 хребта з струсом спинного мозку на цьому рівні, парестезіями, неглибоким парезом в руках.

Копія медичної карти стаціонарного хворого додається.

Також, зазначено, що КНМП «Лікаря інтенсивного лікування «Кременчуцька»» є правонаступником юридичної особи КНМП «Лікарня відновного лікування», яка 02.12.2022 припинена шляхом реорганізації (приєднання).

У зв`язку із цим, медична документація закладу охорони здоров`я, що припинений, передана правонаступнику.

З урахуванням вищезазначеного повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування та реабілітації КНМП «Лікарня відновного лікування» з 29.10.2021 по 10.11.2021 року.

Діагноз: Шийний остеохондроз з больовим синдромом, консолідований перелом тіла С5 хребця 2 ступ, та його дужки, посттравматична клиноподібна деформація тіла С5 хребця 2 ступ, з помірним больовим синдромом (побутова травма 04.07.2021).

Копія медичної карти стаціонарного хворого додається.

Також повідомлено що за станом здоров`я пацієнт міг ходити, щодо керування транспортним засобом повідомити не можливо.

Отже, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 04.07.2021 року по 21.07.2021 року, а також з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року, ДТП сталася 18.09.2021 року, тобто в проміжок часу між лікуванням ОСОБА_1 . Згідно наданої відповіді з КНМП «Лікаря інтенсивного лікування «Кременчуцька»» вбачається, що ОСОБА_1 міг ходити, отже це не заважало йому і сісти за кермо. Таким чином, інформація про те, що ОСОБА_1 у зазначений час ДТП знаходився в іншому місці матеріалами справи не знайшла свого підтвердження.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання ОСОБА_1 вимог саме п.п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ст. 124 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова