Справа № 283/119/24
Провадження №3/283/336/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Хомич В.М., розглянувши справу, що надійшла з Відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 17 листопада 2023 року о 22 годині 33 хвилини ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці 10 ОГШБ в місті Малині, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager 6810» (прилад ARВН-0658), внаслідок застосування якого було встановлено результат 2,56 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД за №399024 від 17.11.2023 у ОСОБА_1 документи на керування транспортними засобами працівниками поліції не вилучалися, тимчасовий дозвіл не видавався. Також, відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №955551 від 17.11.2023 за ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 20400 грн.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотання до суду не звертався. Про дату і час розгляду справи повідомлявся повісткою. Відповідно до відстеження поштової кореспонденції (трекінгу), повістка вручена йому особисто 16.02.2024. З врахуванням викладеного та на підставі ч. 2 ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних письмових доказів.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання визначення повторності, як невід`ємної частини складу правопорушення, чітко та повно врегульовані спеціальним нормативним актом вузької дії, а саме Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція). Відповідно п. 3 розділу І Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ознакою повторності є накладення на неї протягом року адміністративного стягнення за таке ж порушення і наявність постанови про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили.

В матеріалах справи наявна копія постанови суду по справі №283/1870/23 від 08.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка набрала законної сили 21.11.2023, тому суд приходить до висновку, що копія відповідної постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як кваліфікуючої ознаки для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не є належним доказом, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП протягом року, що передував 17.11.2023, з накладенням адміністративного стягнення, оскільки хоч постанова суду й була винесена 08.11.2023, однак набрала законної сили лише 21.11.2023, а дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ознакою повторності станом на 17.11.2023 на підставі судового рішення, яке не набрало законної сили.

Отже, зміст правопорушення, викладений у протоколі, не відповідає ознакам правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Тоді як суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що в силу вимог ст. 251 КУпАП обов`язок доказування обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення покладено на особу, яка уповноважена складати такий протокол та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні докази кваліфікуючої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме повторного, станом на 17.11.2023, вчинення ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. М. Хомич