Провадження №: 3/336/1650/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін Павло Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2024 року о 14:00 год. в м. Запоріжжя, по вул. Українська, 96, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїзній частині дороги, чим порушив правила утримання автодороги п. 3.1.1 ДСТУ 3587 , що супутньою причиною ДТП за участю автомобіля NISSAN, н/з НОМЕР_1 , завдано матеріальний збиток, чим порушив п.1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.

В порядку ч.1 ст. 268 КУпАП справа розглядалася за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч.2 ст.251 КУпАП).

В постанові ВС/КАС по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, диск, пояснення ОСОБА_1 надані в суді, клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП виходячи з наступного.

Диспозиція статті, за якою ОСОБА_1 притягається до відповідальності, передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху,що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, з огляду на диспозицію цієї правової норми, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП має бути викладена суть правопорушення, яка відповідала б ознакам об`єктивної сторони одного з діянь, передбаченого першою, другою чи третьою частиною цієї статті, із зазначенням наслідків, передбачених ч. 4 ст. 140 КУпАП.

З наведеного випливає, що склад цього правопорушення є матеріальним, оскільки обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, протокол не містить чіткого описання одного з діянь, передбачених першими трьома частинами ст. 140 КУпАП, внаслідок чого з протоколу неможливо з`ясувати, яке саме діяння було вчинено: передбачене першою, другою чи третьою частиною вказаної статті. Формулювання «не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїзній частині дороги» прямо не передбачено жодною із вказаних норм.

Норма ч.4 ст. 140 КУпАП є банкетною, оскільки правила, норми і стандарти при утриманні автомобільних доріг і вулиць не визначені КУпАП.

В самому протоколі зазначена лише дата і час коли посадова особа не вжила заходів щодо ліквідації ями на проїзній частині дороги, але відсутня інформація в чому саме полягали протиправні дії.

Відповідно до ДСТУ 3587-22 (п. 3.1.1) передбачено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

В протоколі є посилання на порушення п.1.5 Правил дорожнього руху, але цей пункт передбачає відповідальність для учасників дорожнього руху, а ОСОБА_1 в зазначеному випадку не є учасником дорожнього руху. В протоколі зазначено, що порушення, які допустив ОСОБА_1 є супутньою причиною пошкоджень транспортних засобів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена уповноваженою особою, , яка склала протокол.

Таким чином, уповноваженою особою під час складання протоколу не доведено поза розумним сумнівом, що порушення ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням транспортних засобів.

Надані суду докази не дозволяють зробити висновків про те, що він є суб`єктом цього правопорушення, в матеріалах справи відсутня посадова інструкція ОСОБА_1 , з якої можливо було б визначити коло його службових обов`язків, судом не встановлено, якими діями чи бездіяльністю, які би випливали із посадових обов`язків ОСОБА_1 , були ним порушені правила, норми, стандарти щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а відтак не доведено, чи знаходяться такі дії (бездіяльність) особи у причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Встановлені судом обставини дають підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дослідженими у справі матеріалами не наведено достатніх та беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП - закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Зарютін П.В.