Справа № 737/854/23 Головуючий у 1 інстанції Кореньков А. А.
Провадження № 33/4823/140/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 рік.

Стягнуто з нього на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Судом встановлено, що 07.10.2023 року, о 18 год. 22 хв., ОСОБА_1 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував в с. Вересоч Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Привокзальна, 2, мотоблоком марки «Зубр» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у день подій перебував у себе на подвір`ї та сидів на мотоблоці зі своїм сином, якого навчав користуватися мотоблоком, за кермом якого перебував син. Мотоблоком він не керував, в рух не приводив, працівники поліції його не зупиняли.

Вказує, що він не допускав порушення правил дорожнього руху, які б відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» надавали б право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням. В цьому випадку всі наступні вимоги поліцейських він не зобов`язаний був виконувати, а складені в послідуючому процесуальні документи є не належними доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з істотним порушенням вимог КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376.

Крім того, суд безпідставно позбавив його права керування всіма видами транспортних засобів, так як у нього відсутні будь-які посвідчення на права керування транспортним засобам.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що мотоблоком не керував, мотоблок знаходився у нього на подвір`ї, а не на дорозі, за кермом мотоблока перебував його син, якого він навчав користуватись мотоблоком. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки вважав вимогу поліцейського безпідставною.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР.

Обставини вчинення ним адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме з переглянутого відеозапису встановлено, що працівники поліції підходять до зупиненого мотоблоку з увімкненим двигуном, який знаходився біля проїжджої частини, за межами домоволодіння. За кермом мотоблоку перебував ОСОБА_1 , біля якого знаходився підліток. В послідуючому, під час спілкування, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився, при цьому неодноразово повідомляв, що він катається у дворі. Крім того, будь-яких зауважень на дії працівників поліції водій не висловлювала, із заявами про неправомірність дій працівників поліції чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких даних не містять.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням та він не керував мотоблоком спростовуються відеозаписом та матеріалами справи, якими встановлено, що працівники поліції зупинили мотоблок під керуванням ОСОБА_1 , який повідомив, що він катається у дворі.

Зібраним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому твердження апелянта про протилежне не заслуговує на увагу.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що водію роз`яснено підстави та процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі відмови водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вимог ст. 266 КУпАП.

Інші твердження апелянта, зокрема не повідомлення поліцейським причини зупинки, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність, окрім іншого за ч.2 ст.130 КУпАП, тобто, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не виключає можливість застосування до нього такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20).

Крім того, норми чинного КУпАП не встановлюють будь-яких обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керування транспортними засобами.

При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР; дискреційні повноваження суду згідно з цією нормою поширюються виключно на визначення строку позбавлення права керування та вилучення транспортного засобу.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті КУпАП, і полягає у забороні керування транспортними засобами.

Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи про неможливість накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко