Код суду 233 № 233/837/24
П О С Т А Н О В А

06 березня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А. І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, який надійшов із військової частини НОМЕР_1 відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Учарал Алакульського району Талди-Курганської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , знаходиться на дійсній військовій службі на посаді офіцера групи персоналу, військова частині НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 172-11 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення А7272 №130/16 від 06 лютого 2024 року, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вибуваючи на стаціонарне лікування до Українського державного медико - соціального центру ветеранів війни с. Циблі Київської області, отримав направлення №403 від 19.12.2023 від медичної служби військової частини НОМЕР_1 , де було вказано термін дії направлення з 19.12.2023 по 21.12.2023. Тобто, ОСОБА_1 повинен був прибути до вищезазначеного закладу не пізніше 21.12.2023. До медичного закладу ОСОБА_1 прибув 24.12.2023. Таким чином, що останній був відсутній у військовій частині, а також у медичному закладі, без поважних причин протягом 22 та 23 грудня 2023 року, тобто 2 доби, що вказує на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду та воєнного стану, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Відповідно до ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

При вивченні матеріалів встановлено, що розглянути даний матеріал про адміністративне правопорушення по суті неможливо з наступних підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчиненні правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, частина 3 статті 172-11 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Тоді як, частина 4 статті 172-11 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені, частиною 1 або 3 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Таким чином, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому відповідними Указами Президента України було неодноразово продовжено дію воєнного стану, який діяв, як на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 22-23 грудня 2023 року, так і діє на теперішній час.

Рішень про закінчення особливого періоду на час розгляду справи Президент України не приймав, тобто, особливий період діє в Україні до теперішнього часу.

Отже, виходячи з особливого правового режиму в державі, адміністративна відповідальність за дії, перелічені у ч.1, ч.3 ст.172-11 КУпАП, можлива лише за кваліфікуючою ознакою «вчинене в умовах особливого періоду», передбаченою ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Про те, незважаючи на вищенаведене, дії ОСОБА_1 помилково кваліфіковані за ч.3 ст.172-11 КУпАП, без врахування кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.4 ст.172-11 КУпАП, як то - вчинене в умовах особливого періоду.

За наведених вище обставин вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення з доданими документами слід вдруге направити до військової частини НОМЕР_1 для належного оформлення.

Керуючись ст.ст.256, 278, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення А7272 №130/16 від 06 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Учарал Алакульського району Талди-Курганської області, громадянина України за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП з додатками повернути до військової частини НОМЕР_1 , для усунення недоліків, зазначених в описовій частині постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя