Справа № 357/1432/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України ДПП УПП у Київській області ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 217696 16.01.2024, 16.01.2024 о 00 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у тому, що гр. ОСОБА_1 не давав своїй колишній дружині спати на своєму ліжку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив наступне. 22.09.2007 уклав шлюб з ОСОБА_2 , з якою протягом усього часу проживав за адресою: АДРЕСА_1 , також з ними проживала спільна донька ОСОБА_3 . 03.11.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. З серпня 2023 року, після переїзду колишньої дружини до м. Києва, вихованням доньки займався виключно батько, оскільки матір ОСОБА_4 самоусунулась від виконання свого материнського обов`язку. Донька ОСОБА_5 відразу повідомила чітку позицію, що хоче залишитись жити з батьком. Після звернення ОСОБА_1 до суду та служби у справах дітей з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 та постановлення питання про поділ спільного майна, остання стала вкрай агресивною та почала постійно провокувати ОСОБА_1 на конфлікт. ОСОБА_6 з метою дискредитувати останнього у вищевказаній справі про визначення місця проживання дитини почала систематично викликати поліцію з повідомленням про нібито вчинення ним домашнього насильства, неналежного догляду за дитиною. Просив складений протокол закрити закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Севериненко Д.В. просила вище зазначений протокол відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, про що надала письмое клопотання, яке долучено до матеріалів справи. Також зазначила, що справжнім мотивом ОСОБА_2 є постійний та систематичний виклик поліції для фіксування так званого «домашнього насильства» з подальшим наміром вплинути на рішення суду у справі щодо визначення місця проживання дитини, шляхом подання доказів про нібито вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Оскільки, ОСОБА_1 було винесено заборонний припис, він поїхав з донькою в супроводі поліцейських в 01:00 год. до квартири своєї матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 (де зараз тимчасово і проживає з донькою), що додатково ставить під сумнів, що попередньо були наявні будь які насильницьких дії з його, як батька ОСОБА_1 до матері ОСОБА_2 , адже дитина обрала самостійно в присутності поліцейських поїхати саме з батьком, а ніж залишитися вдома з матір`ю. Також . Захисник Севериненко Д.В. звернула увагу суду на те, що після зазначених подій ОСОБА_2 продовжила вчиняти на нього та доньку психологічний тиск та провокувати конфлікти, в телефонному режимі та в смс-переписках. ОСОБА_1 виконав вимоги припису, лиш би його донька залишилася в психологічному спокої і вела звичний спосіб життя, відвідувала школу, спілкувалася з друзями. ОСОБА_4 своїми протиправними діями та неправдивими повідомленнями про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, хоче добитись для себе позитивного результату, оскільки наявністю даної справи ОСОБА_2 обґрунтовує свої заперечення в зустрічній позовній заяві в справі щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Вважаємо, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої. У ситуації, яка склалася, мав місце саме конфлікт між батьками, який існує уже протягом тривалого часу, через розбіжності в поглядах на виховання доньки, їх участі у її вихованні, формуванні її світогляду, прагнення кожного з батьків завоювати прихильність дитини, з огляду на погіршення відносин між батьками та наявність в провадженні суду справи щодо визначення місця проживання дитини. А відтак, матеріали справи не містять, саме які дії та яким чином ОСОБА_1 не давав ОСОБА_2 спати на своєму ліжку, чим вчиняв дії психологічного тиску і чи призвели вони до емоційної невпевненості, а також чи завдали вони шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду. Слід зауважити, що конфлікт, який виник 16.01.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який до того ж спровокувала саме потерпіла, за відсутності доказів на підтвердження завдання чи можливості завдання шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання чи можливість шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Всі наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Крім того в судовому засіданні була допитана малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності психолога ОСОБА_7 , яка пояснила, що відносини з мамою ОСОБА_2 не дуже добрі, а з батьком ОСОБА_1 хороші. Такош, ОСОБА_8 зазначила, що проживає з татом вдвох, того дня мама приїхала до них з ночовкою і щось між батьками пішло не так. На запитання суду, зазначила, що тато не забороняє спілкуватись ій із мамою.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_8 яка була допитана в присутності психолога ОСОБА_7 , думку адвоката Севериненко Д.В. дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення судом установлено, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке проявилося у вчиненні суперечки з ОСОБА_2 .

Однак поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту ОСОБА_1 умисно спричинив ОСОБА_2 шкоду його психічному здоров`ю, і що це спричинило наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Крім того, обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання внаслідок його дій психічному чи фізичному здоров`ю ОСОБА_2 та в чому така шкода виразилася, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він будь-яких дій психічного насильства до ОСОБА_2 не застосовував, вони розмовляли на підвищених тонах. Підстав сумніватись у правдивості пояснень ОСОБА_1 у суду немає, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів протилежного матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Враховуючи наведене Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст. 173-2 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу в суді- не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.173-2 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: О.Л. ГАВЕНКО