Справа № 683/4045/23
ПОСТАНОВА
20 лютого 2024 року м. Старокостянтинів
Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, вдова, пенсіонерка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалась,
за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Відповідно до протоколу серії ВАД №563019, складеного інспектором СРПП відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області від 26 листопада 2023 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 26 листопада 2023 року близько 16 год 20 хв по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 вчиняла відносно свого зятя ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії економічного характер, що полягали у вигнанні його з будинку, що могло завдати економічної шкоди його здоров`ю.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В письмових поясненнях до суду ОСОБА_1 вказала, що являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якому без реєстрації проживав та продовжує проживати її зять ОСОБА_2 . Він постійно зловживає алкогольними напоями, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення домашнього насильства. Заперечила вчинення 26 листопада 2023 року стосовно зятя будь-яких дій домашнього насильства економічного характеру. Натомість, відносно нього того ж дня було складено адміністративний протокол про вчинення домашнього насильства відносно неї, за що його на даний час вже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року (справа №683/4006/23). Просить закрити провадження у справі за відсутністю складу інкримінованого адміністративного правопорушення та розглянути справу за її відсутності.
ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань не подавав.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що домашнє насильство у формі економічного насильства, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дійсно може полягати у позбавленні іншого майна щодо членів сім`ї, зокрема дружини, дитини з якою кривдник, тобто особа, яка вчинила домашнє насильство, спільно проживає.
Однак, для кваліфікації дій такої особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно встановити не лише сам факт діяння, яке охоплюється поняттям домашнього насильства, в даному випадку у формі економічного насильства, а й мотив та наслідки такого насильства, а саме, що таке діяння було спрямоване на обмеження волевиявлення постраждалої особи, якщо такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі цілеспрямовані та навмисні діяння, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість чи страх перед кривдником та нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №563019, складеного інспектором СРПП відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 26 листопада 2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, не містять у собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме умисного вчинення будь-яких дій економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю її зятю ОСОБА_2 .
В даному випадку вбачається цивільно-правовий спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу користування житловим будинком, який є власністю ОСОБА_1 (свідоцтво про право особистої власності, видане виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 11 серпня 1995 року) і де ОСОБА_2 проживає без реєстрації. В адміністративному протоколі обставини інкримінованого адміністративного правопорушення викладені наступним чином, що ОСОБА_1 виганяла зятя ОСОБА_2 з будинку, чим вчинила домашнє насильство економічного характеру, що могло завдати шкоди його здоров`ю.
Тобто, обставини інкримінованого домашнього насильства, описані у протоколі, не містять будь-яких даних про мотив та наслідки такого насильства.
Крім того, в письмових поясненнях доданих до адміністративного протоколу, ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 вказують на наявність конфлікту з ОСОБА_4 з приводу користування житловим приміщенням останньої, де вони продовжують проживати, про економічне насильство зі сторони ОСОБА_1 та його наслідки не зазначають.
Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Аналізуючи зібрані у цій справі докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2КУпАП закрити через відсутність у її діях складу правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд
Закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя