Справа №: 343/3033/23
Провадження №: 3/343/52/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області у складі: судді Монташевич С.М., з участю секретаря судового засідання - Шикор Г.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 з терміном дії з 27.07.2021 по 27.07.2051, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, притягувався до адміністративної відповідальності 26.11.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при таких обставинах:

26 листопада 2023 року о 21:41 год у с. Шевченкове по вул. Липова Калуського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його захисниця подала заяву, в якій просила продовжувати та завершувати розгляд справи за її відсутності та відсутності її підзахисного. Також вказала, що вину ОСОБА_2 не визнає, оскільки порушення п. 2.5 ПДР не допускав. Вважає, що жодним доказом не доведено його винуватості поза розумним сумнівом.

Так, щодо правомірності зупинки транспортного засобу, то підставою зупинки працівники поліції назвали порушення ПДР. Однак в даному випадку поліцейський автомобіль рухався позаду транспортного засобу ОСОБА_2 , тому поліцейські не могли очно зафіксувати таке порушення ПДР як "не користування водієм паском безпеки". Також йому не було пред`явлено доказів такого порушення. Отже, законних підстав для зупинки автомобіля, як і для перевірки у працівників поліції не було.

Огляд на місці поліцейським не проводився, ОСОБА_2 не було роз`яснено порядок проведення такого огляду, не було складено акт огляду та не вручено його з метою ознайомлення з його змістом. Оскільки її підзахисний мав численні травми голови, кровотечу з носа, сильний головний біль, це не дало можливості йому повністю усвідомлювати, що відбувалося. Поліцейські не надали йому також першу медичну допомогу, а тільки формально спитали, чи така йому потрібна, хоча він явно такої потребував.

Також є сумнівним і наявність вказаних у протоколі ознак сп`яніння. Тремтіння пальців рук не було, навпаки водій намагався витерти кров. Вимова слів не мала ознак нечіткості, а була переривчастою через больові відчуття. Запах алкоголю з порожнини рота не можна підтвердили наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того звернула увагу на те, що в протоколі відсутній факт передачі автомобіля тверезому водієві, що свідчить про те, що її довірителю була надана можливість продовжувати керувати автомобілем, оскільки підстав для його відсторонення не було.

На підставі викладеного, просить провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

незважаючи на невизнання ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість доводиться такими дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 587697 від 26.11.2023, в якому викладена суть адміністративного правопорушення. Посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Як вказано в протоколі, від дачі пояснень ОСОБА_2 відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України та відмовився від його підписання (а.с.1). Копія протоколу направлена ОСОБА_3 поштою, на що вказує супровідний лист (а.с. 5);

- актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.11.2023 за допомогою приладу Драгер 6810, в якому вказано, що підставою огляду ОСОБА_2 були виявлені у нього ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук. У графі "Результати огляду на стан сп`яніння" зазначено: "Від огляду відмовився", у графі "З результатами згоден" - " ОСОБА_2 ". Зазначено посаду, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.П. особи, яка склала акт (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську БЛ, складеним 26.11.2023 о 21:50, в якому вказано, що ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я відмовився проїхати. Виявленими ознаками сп`яніння зазначено: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. У графі "Огляд проводився за допомогою" вказано: "Не проводився/ Відмовився". У графі "Результати огляду" вказано: "Від проходження огляду відмовився". Направлення підписане працівником поліції, який його склав (а.с. 3);

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4777, яке чинне до 04.10.2024, та свідчить, що Газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 (а.с. 7);

- відеозаписами на оптичних дисках DVD-R 16х4,7GB (а.с. 8):

на DVD-R під назвою "Данилків № 1" міститься відеофайл НОМЕР_4 , на якому 26.11.2023 о 21:40 зафіксовано рух автомобіля марки "ВАЗ 2109", який рухається попереду службового автомобіля поліцейських та повертає ліворуч. Транспортний засіб зупиняється. До нього підходить працівник поліції. За кермом перебуває водій, на обличчі та руках якого подряпини, кров. Інспектор поліції запитує, чому водій не користується ременем безпеки та просить надати документи, з яких встановлено особу ОСОБА_2 . Поліцейський вказує останньому, що він чує від нього запах алкоголю та запитує, чи вживав він спиртні напої, що останній заперечує. Інспектор пропонує водієві пройти огляд на визначення факту вживання алкоголю за допомогою сертифікованого приладу Драгер, від чого ОСОБА_2 відмовився (21:42:40). У зв`язку з відмовою від проходження тесту на місці зупинки, поліцейський пропонує йому проїхати у медичний заклад для проходження такого ж огляду, від чого водій також відмовляється (21:42:57). Інспектор уточнює, що водій відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, у зв`язку з чим роз`яснює, що його відмова від проходження огляду буде прирівняна до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову, оскільки він під час руху не користувався ременями безпеки і на його транспортному засобі не горіли габаритні вогні. ОСОБА_2 повідомлено, що його відсторонено від керування автомобілем та відносно нього будуть складені адмінматеріали. Водій погоджується на отримання копії протоколу та постанови. О 21:44 ОСОБА_2 ознайомлюють із наявними у нього правами, а саме право надати пояснення чи відмовитись від таких, а також передбаченими ст. 268 КУпАП (право користуватися юридичною допомогою, ознайомлюватися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання). Крім того поліцейський з`ясовує, чи не потрібно особі забезпечити надання медичної допомоги, від чого він відмовився. Водія просять зачекати на складення адмінматеріалів, з якими його буде ознайомлено. О 21:46 ОСОБА_2 підходить до патрульного автомобіля та просить нічого не складати, проте поліцейський вказує на відповідальність за пропонування неправомірної вигоди.

на DVD-R під назвою "Данилків № 2" містяться три відеозаписи:

на відеозаписі 0000000__0008 продовжено фіксування складення адмінматеріалів, під час чого ОСОБА_2 оголошено зміст постанови;

на відеозаписі 0000000__0009 продовжено фіксування, під час якого водієві оголошено зміст протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписання протоколу, та від отримання його копії ОСОБА_2 відмовився, про що зроблено відповідні відмітки в протоколі;

на відеозаписі FRDM3193 з патрульного відеореєстратора 26.11.2023 о 21:40 - 21:41 зафіксовано рух автомобіля марки "ВАЗ 2109", який рухається попереду службового автомобіля та повертає ліворуч. Транспортний засіб зупиняється, до нього підбігає інспектор поліції.

Відеозаписи на дисках є послідовними та записані у хронологічнному порядку. Рух транспортного засобу зафіксовано як на бодікамеру, так і на відеореєстратор службового автомобіля. Процедура огляду водія (відмови від проходження такого огляду) на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на бодікамеру.

Також на підтвердження пістав зупинки 26.11.2023 о 21:27 транспортного засобу марки марки "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 надано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8215308 від 26.11.2023, якою останнього притягнуто 26.11.2023 о 22:02 год до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 6).

Описані докази є належними та допустимими, у своїй сукупності дозволяють встановити дійсні обставини вчинення адміністративного правопорушення та процедуру його фіксування, повністю узгоджуються між собою.

V. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення". Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Згідно із даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 587697 від 26.11.2023, водій ОСОБА_2 26 листопада 2023 року о 21:41 год керував автомобілем марки "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, від проходження такого ж огляду в медичному закладі також відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Протокол складений та підписаний уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. При цьому суд звертає увагу на те, що на бланку протоколу відсутня графа, в якій можливо зробити відмітку про відсторонення водія від керування транспортним засобом. Від підписання протоколу, в тому числі про отримання його копії ОСОБА_2 відмовився, про що в протоколі зроблені відповідні відмітки. Від дачі пояснень, у тому числі щодо обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, він, згідно зі ст. 63 Конституції України, відмовився.

Суть правопорушення викладена чітко та зрозуміло, деталізовано обставини його вчинення, обвинувачення, висунуте ОСОБА_2 , є конкретним та повністю відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено, в тому числі і відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівник поліції після складення протоколу ознайомив останнього із його змістом та висунутим звинуваченням, оголосивши його, запропонував отримати його копію, а після відмови від підписання про отримання його копії, зазначив, що такий буде направлено поштою. Про направлення копії протоколу свідчить супровідний лист, який адресований за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 .

Щодо тверджень сторони захисту про те, що під час зазначених у вищеописаному протоколі подій, будо порушено порядок проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, то суд зазначає таке.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 266КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить й Інструкція.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія пройти такий огляд.

При цьому працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано вимог закону, та за наявності підстав вважати, що ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Для цього працівник поліції не обмежився тільки самою пропозицією пройти такий огляд, а вказав на підстави для такого огляду, роз`яснив наслідки відмови, а також роз`яснив наявні в особи права.

Відтак вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння була чіткою, аргументованою, вмотивованою, ґрунтувалась на правових підставах та не містила будь-яких провокативних дій.

Отримавши відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, про що складено відповідний акт, працівниками поліції було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, від чого ОСОБА_2 також однозначно відмовився, що підтверджується відеозаписами, які є безперервними, позбавленими упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, не викликають сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку учасників подій. Порушень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, судом не встановлено, тому відеозаписи є належним та допустимим доказом.

З оглянутих відеозаписів також встановлено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівником поліції були роз`яснені її права, які визначені ст. 268 КУпАП (право на ознайомлення з матеріалами справи, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо), ст. 63 Конституції України, як право давати пояснення, так і відмовитись від таких (не свідчити проти себе), чим скористалися особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Щодо тверджень захисниці про те, що за станом здоров`я її підзахисний не міг у повній мірі розуміти значення дій працівників поліції, то до таких суд ставиться критично, оскільки поліцейські неодноразово роз`яснювали, що відбувається, отримували від особи конкретні відповіді, перепитували, чи правильно такі розуміють. Більше того, ОСОБА_2 намагався пропонувати інспекторам неправомірну вигоду, що є свідченням того, що він об`єктивно сприймав дійсність. Крім того, поліцейські неодноразово з`ясовували, чи не потрібно водієві забезпечити надання медичної допомоги, від чого він відмовився, що спростовує твердження захисниці про формальність їх дій в цій частині.

Щодо правомірності дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, то такі не знаходяться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Однак у даному випадку така причина була об`єктивною, враховуючи некористування ременем безпеки, на що водієві було звернуто увагу та винесено відповідну постанову. Даних про її оскарження до матеріалів справи не долучено, хоча йому таке право було роз`яснено, що підтверджується переглянутим відеозаписом.

Також сторона захисту посилається на те, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у протоколі, однак такі доводи є голослівними і ця обставина не підлягає встановленню, перевірці в межах даної справи, оскільки предметом доказування є саме фактичні дані щодо відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ці відомості не впливають на висновок про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і від проходження такого в медичному закладі. Відмова ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням процедури його проведення, керування транспортним засобом знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. Тому суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що дії ОСОБА_2 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_2 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу. При цьому зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху, може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , суд не встановив.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне застосувати до нього стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, ст. 130, 245, 251, 252, 256, 266, 280 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, керуючись ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М.Монташевич