Номер провадження 33/816/319/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 188-39 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/10050/23 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.11.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальник Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілої - ОСОБА_3 ,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

установив:

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та направити справу на новий розгляд, оскільки суд помилково визначив неправомірні дії ОСОБА_2 малозначними, їй було завдано величезну моральну шкоду, яка призвела до душевних страждань. Судом не враховано, що ОСОБА_2 перебуває на керівній посаді, а звільнення його від відповідальності потягне низку нових правопорушень.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.11.2023 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, і звільнений від адміністративної відповідальності у зв`язку з його малозначністю, обмежившись усним зауваженням. Провадження в справі було закрито.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 21.08.2023 склав та підготував до відправлення потерпілій ОСОБА_3 поштове відправлення в конверті, на лицьовому боці якого розмістив інформацію, що містить персональні дані потерпілої: прізвище, ім`я та по батькові, адресу реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адресу реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, контактний номер телефону, адресу електронної пошти, чим порушив вимоги ЗУ «Про захист персональних даних».

Вислухавши доводи потерпілої ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_2 , який просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2023, складений представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що начальником Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 було вчинено правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, а саме: допущено розголошення персональних даних потерпілої ОСОБА_3 , зазначивши їх на лицьовому боці конверту поштового відправлення.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані, ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах та під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 не оспорюються.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

ЄСПЛ в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно зі ст. 22 КУпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Що стосується звільнення ОСОБА_2 від відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення, то апеляційний суд вважає апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_3 у цій частині обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Так, під час апеляційного розгляду справи у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 неодноразово зазначала, що ОСОБА_2 декілька разів було допущено розголошення її персональних даних. Про вказані обставини ОСОБА_2 не заперечував та стверджував про недопущення в подальшому подібних порушень.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Зарічного районного суду м. Суми від 13.11.2023 по справі № 591/10049/23 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, а провадження у справі було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Звільняючи ОСОБА_2 від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП і закриваючи провадження у цій справі, суддя суду першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, відсутність доказів про притягнення його раніше до відповідальності за аналогічні правопорушення та щодо заподіяної шкоди, його позитивну репутацію, зумовленість вчинення дій завантаженістю в роботі та оголосив йому усне зауваження.

Однак висновок судді суду першої інстанції про малозначність вчиненого правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, належним чином не умотивований та не ґрунтується на вимогах закону.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 , займаючи керівну посаду, двічі допустив розголошення персональних даних потерпілої ОСОБА_3 , апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про малозначність вчинених ОСОБА_2 дій, які б надавали судді суду першої інстанції у свою чергу можливість закрити провадження у справі про порушення прав суб`єкта персональних даних, тому постанова судді підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норми матеріального права і порушення норми процесуального права.

Стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення (ч. 2 ст. 38 КУпАП).

Зі змісту наведеної правової норми та її аналізу вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 4 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 1) вчинення особою адміністративного правопорушення, санкція якого передбачає стягнення; 2) сплив встановленого законом строку накладення стягнення, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Необхідно зауважити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із сплином якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки пов`язуються із сплином строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Як вбачається зі змісту п. 7 ст. 247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений у ч. 4 ст. 38 КУпАП строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. При визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту виявлення і вчинення правопорушення, суб`єктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу. Для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження в справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення конкретного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки правопорушення. Наявність можливого правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі з цих підстав.

Беручи до уваги те, що правопорушення ОСОБА_2 було вчинене 21.08.2023 та станом на час апеляційного розгляду справи закінчились строки накладення стягнення за ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, внаслідок чого після скасування постанови судді від 13.11.2023 провадження у справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю, але на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Оскаржуване рішення судді суду першої інстанції не можна вважати законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого ця постанова підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.11.2023 відносно ОСОБА_5 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов