Справа № 761/5827/24
Провадження № 3/761/1810/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов зі Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2023,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588959 від 22.01.2024, вбачається, що 22.01.2024 о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи особою, яка упродовж року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки - ОСОБА_2 , а саме - словесно ображав та штовхав, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.1732 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового засідання, не з`явився. Разом з тим, до початку судового розгляду 23.02.2024 надійша заява ОСОБА_1 про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням останнього у ЗСУ та необхідністю ознайомитися із матеріалами провадження.

Однак, у судове засідання, призначене на 11.03.2024, ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився, про причини неявки та їх поважність суд не повідомив.

Суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, розглядом справи не цікавився, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що судом вживались вичерпні заходи для забезпечення участі особи при розгляді справи, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, на виклик до суду не з`явилася. Разом з тим, до початку судового розгляду надійшла заява адвоката Бориса С.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , з якої вбачається, що особа, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 примирилися, поновили свої сімейні відносини, а обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення мали місце на тлі сімейного непорозуміння без застосування будь-якого насильства. Також долучив медичні документи, які підтверджують перебування потерпілої ОСОБА_2 у стані вагітності. Таким чином, ОСОБА_2 через свого представника адвоката Бориса С.А. просила закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Суддя, ретельно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 1732 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 1732 КУпАП.

У ході розгляду справи судом враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588959 від 22.01.2024, вбачається, що 22.01.2024 о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи особою, яка упродовж року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки - ОСОБА_2 , а саме - словесно ображав та штовхав, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Разом з тим, з аналізу досліджених доказів у їх сукупності, суддею встановлено, що у матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі. Як вбачається із долученої адвокатом Борисом С.А., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , до провадження заяви, ОСОБА_1 та потерпіла примирилися, поновили свої сімейні відносини, а обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зі на переконання потерпілої, мали місце на тлі сімейного непорозуміння без застосування будь-якого насильства. Відтак, дії ОСОБА_1 , зазначені у сладеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення, не є проявом домашнього насильства. Разом з тим, представник потерпілої у заяві зазначає, що ОСОБА_2 перебуває у стані вагітності, що підтверджується випискою із медичної карти останньої.

Також судом встановлено, що долучений до справи диск, який, як зазначено в описі матеріалів справи, складеному працівником поліції, має містити відеозапис, натомість жодної інформації не містить.

Інших доказів до матеріалів справи не долучено.

З урахуванням таких суперечностей у позиції потерпілої та відсутності будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки - ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У силу Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, суддя дійшла висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.1732 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 1732, 247, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 1732 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк