ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/117/24Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є.
Провадження № 33/817/154/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю представника ОСОБА_1 - Парубія М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду, громадянин ОСОБА_1 22 грудня 2023 року о 00 год. 01 хв. в м. Тернопіль по вул. Торговиця, керував транспортним засобом марки «OPEL CORSA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» ARLM-0400 (повірка дійсна до 02.11.2024 р), що підтверджується тестом №502 від 22.12.2023, результат становить 1,95 ‰. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння водій згідний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляції ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що останній день подання апеляційної скарги припадає на вихідний (субота) - 27.01.2024 року, тому звернення із скаргою 29.01.2024 року в понеділок вважає поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Також просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що інспектором поліції належним чином не задокументовано та не доведено допустимими доказами факт вчинення ним порушення ПДР України, з огляду на що вважає всі подальші вимоги працівників поліції щодо проходження ним огляду на стан алкогольного спяніння неправомірними. При цьому наводить постанову Верховного Суду у справі №537/2088/17 від 15.05.2019 року, в якій зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає що його огляд як військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння повинен бути проведений за участю посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, як це визначено ст. 266-1 КУпАП, що поліцейським зроблено не було, тому вважає результати огляду недійсними.

Зазначає, що, незважаючи на його бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікувальному закладі, інспектор поліції не запропонував йому пройти огляд у медичному закладі та не вручив йому письмове направлення на проведення такого огляду.

Посилається на те, що працівники поліції перед проведенням огляду не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надали сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки.

Вважає рапорт працівників поліції неналежним доказом його вини, оскільки у ньому міститься суб`єктивний виклад обставин справи поліцейським.

Посилається на те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не засвідчені цифровим підписом автора, а у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля, на якому відображено керування ним транспортним засобом «OPEL CORSA», номерний знак НОМЕР_2 .

Стверджує, що відеозаписи із нагрудних камер поліцейських не підтверджують факту керування ним автомобілем, оскільки на них відображено перебування його в салоні транспортного засобу із вимкненим двигуном, який перебуває в нерухомому стані.

Вважає, що лише при доведенні факту керування ним транспортним засобом на момент його зупинки та доведенні в законний спосіб факту керування в стані алкогольного сп`яніння із залученням представника військової служби правопорядку ЗСУ, поліцейський мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, працівники поліції не роз`яснили йому, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право у разі незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, пройти такий огляд в найближчому медичному закладі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що останній день подачі апеляційної скарги припадав на вихідний день (субота) 27 січня 2024 року, а апеляційну скаргу було подано наступного робочого дня після вихідного 29 січня 2024 року, вважаю що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду слід поновити.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №630635 від 22 грудня 2023 року, з якого вбачається те, що громадянин ОСОБА_1 22 грудня 2023 року о 00 год. 01 хв. в м. Тернопіль по вул. Торговиця, керував транспортним засобом марки «OPEL CORSA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» ARLM-0400 (повірка дійсна до 02.11.2024 р), що підтверджується тестом №502 від 22.12.2023, результат становить 1,95 ‰. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння водій згідний, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху;

- результаті тесту приладу «Drager Alcotest 7510», щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 від 22 грудня 2023 року, який показав результат 1,95 ‰;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 поліцейським були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя. Водій пройшов огляд за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» ARML-0400, результат становив 1,95 ‰. Із результатом водій погодився;

- свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest 7510» ARML-0400, згідно якого за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML R126:2014 Доказові аналізатори видихуваного повітря (OIML R 126, edition 2012, IDT);

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №736411 від 22 грудня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладення адміністративного стягнення та якою стверджується підставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

- рапорті поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Кошіль О.Л. від 22 грудня 2023 року, з якого вбачається підстави зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , порядок проходження ним медичного огляду на місці зупинки та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення;

- відеозаписах із відеореєстратора та нагрудних відеокамер поліцейських, які містяться на оптичному диску долученому до матеріалів справи, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процедуру проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Драгер», результат якого показав 1,95 ‰. Із вказаним результатом водій погодився, проїхати в медичний заклад не бажав.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного спяніння, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо некерування ним транспортним засобом не заслуговують на увагу оскільки вони спростовуються сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, в тому числі переглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається, що на місці події ОСОБА_1 жодного разу не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом, крім того, з відео вбачається, що останній сидить за кермом автомобіля, інших пасажирів в автомобілі не має. Також факт керування ним транспортним засобом підтверджується не скасованою у визначеному законом порядку постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №736411 від 22 грудня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 22 грудня 2024 року о 00 год. 01 хв. керував автомобілем «OPEL CORSA» із номерним знаком НОМЕР_1 , який не освітлений в темну пору доби, а також було встановлено, що водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також даними, зафіксованими поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що у відповідності до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне праворушнення, та які безпосередньо зупиняли автомобіль під його керуванням.

Перевіряючи твердження апелянта щодо непорушення ним Правил дорожнього руху України виходжу з того, що ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із керуванням автомобілем з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, тому працівники поліції, керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, якими визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення ним вимог ПДР України, вчинили правомірно, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи відомостей про наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських відображено як працівники поліції, виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, оголосили їх ОСОБА_1 та відобразили їх в акті огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний водієм без застережень.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо ненаправлення його поліцейськими на медичний огляд в заклад охорони здоровя, вважаю їх такими що не заслуговують на увагу з огляду на те, що водій погодився з показником технічного приладу, а тому у поліцейських не було підстав направляти водія для проходження огляду у заклад охорони здоровя.

Також вважаю необґрунтованими твердження апелянта щодо не надання йому працівниками поліції сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 0911.2015 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних на підтвердження вимоги ОСОБА_1 надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, працівники поліції не зобов`язані надавати сертифікат та свідоцтво для ознайомлення без вимоги особи, яка підлягає огляду.

Також слід врахувати те, що на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано те, як ОСОБА_1 неодноразово вказує, що вживав спиртні напої.

Твердження ОСОБА_1 про недопустимість долучених поліцейськими до матеріалів справи відеозаписів у зв`язку з незасвідченням їх цифровим підписом, є необгрунтованими оскільки вказана відеозйомка здійснювалась працівниками поліції нагрудними камерами №474739, №290575 та за допомогою відеореєстратора з їх службового автомобіля, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили. Крім цього, долучений до матеріалів справи відеозапис, а саме відеофайл «export-56rc8», який містить відеозаписи з нагрудних камер двох поліцейських, є послідовним, безперервним та відображає початок спілкування поліцейських з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1.95 ‰, з яким водій погодився, складення працівниками адмінматеріалів та ознайомлення ОСОБА_1 з ними, тому підстав вважати його недопустимим доказом немає.

Доводи апелянта щодо необхідності проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в якості військовослужбовця за участю посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як встановлено судом, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 не на території військової частини, а в м. Тернополі по вул. Торговиця. Також матеріали справи не містять належних доказів того, що на момент зупинки його працівниками поліції ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

Крім того, відповідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовцяпішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись. Отже, доводи сторони захисти з цього приводу є безпідставними.

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП. Своїм підписом водій ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав. Крім цього, факт роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП підтверджується відеозаписом.

Доводи апелянта щодо недопустимості в якості доказу рапорту поліцейського у звязку з тим, що він є зацікавленою особою вважаю необгрунтованими оскільки поліцейський є посадовою особою, до повноважень якої входить повноваження складення документів, визначених ст.251 КУпАП, перелік яких не є вичерпним.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід залишити без змін, а подану ним апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя