ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2759/23

Провадження № 33/4820/311/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Щербатюка Олега Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому у режимі відеоконференції за допомогою програми «EasyCon» справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 10.12.2023 року о 14 год. 58 хв. в м. Волочиськ по вул. Чесака, 9 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, тремтіння повік, зіниці очей не реагують на зовнішні подразники). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Волочиська БПЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою, захисник Балабана В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, постановленою без повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, на його думку, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки складений з порушеннями, а саме: відомості, викладені у ньому щодо часу вчинення правопорушення та часу його складання не відповідають даним, зафіксованим на відеозаписі, який був доданий до протоколу.

Відеозапис, наявний в матеріалах справи, також не може бути взятий судом до уваги, оскільки він не є безперервним, що суперечить вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів № 28/23999 від 11.01.2019 року.

Крім того, даний відеозапис не підписаний цифровим підписом, що не відповідає ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний докуменгтообіг».

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння є недійсним, оскільки під час його проведення працівники поліції допустили ряд порушень, зокрема: не запропонували пройти такий огляд на місці зупинки, не склали направлення до медичного закладу, не залучили двох свідків під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі. А тому, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також, в матеріалах справи відсутні докази щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Щербатюка О.Д. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції.

Так, будучи допитаним місцевим судом, свідок ОСОБА_2 , який є поліцейським, підтвердив, що під час патрулювання зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Волочиська БПЛ». У медичному закладі він відмовився від проходження даного огляду. У зв`язку з цим, склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 , яка працює лікарем в КНП «Волочиська БПЛ», у суді першої інстанції підтвердила, що 10.12.2023 року о 15 год. 30 хв. до КНП «Волочиська БПЛ» працівниками поліції був доставлений водій ОСОБА_1 , який в приміщенні лікарні відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що вона склала відповідний висновок № 134.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується і об`єктивними доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 405035 від 10.12.2023 року, якими підтверджується, що 10.12.2023 року о 14 год. 58 хв. в м. Волочиськ по вул. Чесака, 9 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, тремтіння повік, зіниці очей не реагують на зовнішні подразники). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Волочиська БПЛ» відмовився (а.с. 1);

- висновку № 134 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 10.12.2023 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 у медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

- відеозапису, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с. 3).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі, не відповідає даним відеозапису події, апеляційний суд до уваги не бере, зважаючи на таке.

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 405035 від 10.12.2024 року вбачається, що 10.12.2023 року у м. Волочиськ по вул. Чесака, 9 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 , о 14 годині 58 хвилин.

Однак, із відеозапису події вбачається, що на камері був виставлений інший час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 - 10.12.2023 року 15 год. 57 хв.

З метою перевірки вказаних розбіжностей апеляційний суд звернувся з відповідним запитом до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Із відповіді т.в.о. начальника поліції О. Дихтяра від 19.04.2024 року вбачається, що час вчинення правопорушення громадянином ОСОБА_1 є час, який вказаний у протоколі. Розбіжність у часі пов`язана із оновленням версії програмного забезпечення. Будь які зміни в часі та даті поліцейські, які використовують нагрудний портативний відеореєстратор, самостійно внести не можуть, оскільки доступ до налаштувань має лише адміністратор (відповідальна особа).

Отже, дійсним часом вчинення правопорушення є 14 година 58 хвилин 10.12.2023 року, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що було правильно встановлено судом першої інстанції у процесі розгляду справи. Жодних сумнівів щодо цього у апеляційного суду немає.

Посилання захисника на те, що працівники поліції порушили процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не пропонували йому пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

За змістом ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з подальшими змінами (далі - Порядок № 1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 3 Порядку № 1103, пункт 6 розділу І Інструкції № 1452/735).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Пункт 3 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає ознаки алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Ознаки наркотичного сп`яніння визначені у пункті 4 розділу І Інструкції № 1452/735.

Отже, саме у випадку алкогольного сп`яніння передбачений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Вказане підтверджує назва та зміст розділу ІІ Інструкції № 1452/735 «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів», який регламентує проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Тому, приписи розділу ІІ Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу незастосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто поліцейський не проводить огляд на стан таких різновидів сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

До такого ж висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.09.2021 року у справі № 11-21сап21.

Із матеріалів провадження вбачається, що у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені у пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735. У зв`язку з цим, з урахуванням вищенаведених вимог, правильно його направили до медичного закладу для проходження огляду на визначення такого стану.

Отже, порушень під час направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не складали направлення водія ОСОБА_1 на медичний огляд, а тому останній безпідставно був доставлений до закладу охорони здоров`я, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, форма направлення на огляд водія, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я (п. 8 Інструкції).

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 направлявся на огляд на визначення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня».

У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_2 (поліцейський), та ОСОБА_3 (лікар) пояснили, що ОСОБА_1 разом із направленням був доставлений до КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» для проведення огляду на стан сп`яніння. Направлення зберігається у даному медичному закладі.

Копія такого направлення надана директором КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» на запит апеляційного суду та долучена до матеріалів справи.

Відповідно до даних вказаного направлення 10.12.2023 року в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук. У зв`язку з цим, останній уповноваженою особою сержантом поліції № 2 РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 направлявся до КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Отже, працівники поліції виконали вимогу щодо складання направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння.

Доводи про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння є незаконним, оскільки працівники поліції не залучили двох свідків під час відмови від його проведення, не заслуговують на увагу суду, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час відмови водія від проведення огляду в медичному закладі поліцейські зобов`язані залучити двох свідків для складання протоколу.

Як вбачається із матеріалів справи, під час відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення та наявний у матеріалах справи.

За таких обставин, підстав для залучення свідків у даному випадку не було.

Отже, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог закону, порушень, на які вказує сторона захисту, працівники поліції не допустили, а тому відсутні підстави вважати такий огляд недійсним.

Посилання на недопустимість відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, не заслуговують на увагу суду, враховуючи наступне.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції був долучений диск із відеозаписом, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із даних вказаного диску вбачається, що на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, а саме: відеозаписи із нагрудних відеокамер поліцейських (файли 000_0006, …0007, ….0008), а також відеореєстратора службового транспортного засобу (Video 2023_12_10).

Вказані відеозаписи взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із них вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 В ході спілкування у нього виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовився.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Що стосується того, що відеозаписи не підписані електронно цифровим підписом, що свідчить про їх недопустимість, то таке твердження є безпідставним, оскільки вимогами КУпАП не передбачено обов`язковість підписання відеозаписів електронно цифровим підписом.

Отже, відеозапис події, наявний в матеріалах справи, є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав його в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Щербатюка Олега Дмитровича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.