Справа № 503/181/24
Провадження №3/503/248/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

13 грудня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 320650, згідно змісту якого 13.12.2023 року о 21.53 годині ОСОБА_1 в м. Кодима по вул. Армійській керував транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи неодноразово своєчасно повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 904 із судовою повісткою про виклик в судове засідання призначене на 29.02.2024 року, яке надсилалось на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320650 від 13.12.2023 року (а.с.2), який підписаний ним без яких-небудь зауважень, зокрема правильності зазначення його адреси, але 13.02.2024 року було повернуто поштою до суду не врученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20), а також рекомендоване поштове відправлення № 749 із судовою повісткою про виклик в судове засідання призначене на 08.04.2024 року, яке надсилалось на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в довідці інспектора САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 14.12.2023 року (а.с.5), але 23.03.2024 року було повернуто поштою до суду не врученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20). При цьому, суд звертає увагу, що під час оформлення матеріалів справи працівник поліції неодноразово питав адресу проживання у ОСОБА_1 , але той ухилявся від надання відповіді, що зафіксовано на відеозаписі «0000000__0110.MP4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 (проміжок часу запису з 0:10:45 хвилини до 0:12:45 хвилини), у змісті довідки інспектора САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 14.12.2023 року (а.с.5) та постановах суду у відношенні ОСОБА_1 29.12.2023 року у справі № 503/1791/23 і від 27.02.2024 року № 503/421/24 зазначено різні номери будинків. Окрім того, суд додатково повідомляв ОСОБА_1 про судовий розгляд шляхом надіслання йому судових повісток у відповідності до Порядку надсилання повідомленьі викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номер його телефону зазначений у матеріалах іншої справи у відношенні нього № 503/1769/23, яка перебувала у проваджені суду раніше, що підтверджують відповідні довідка про доставку SMS від 01.02.2024 року та про недоставку SMS від 09.03.2024 року. Таким чином суд вважає, що було вжито всіх можливих заходів для забезпечення повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про судовий розгляд. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно довідки від 14.12.2023 року, виданої інспектором САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області (а.с.5), ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами з видачою відповідного посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.07.2016 року.

Згідно п.2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до положень ч.2-3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

13.12.2023 року о 21 год. 53 хв. водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Армійській в м. Кодима був зупинений працівниками Національної поліції, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320650 (а.с.2) та матеріали відеозапису «0-02-05-fb3fcc20f9e5494f9dcddb7149ce308e3c9aad7f1d5cfc5faa9bbea02d7dfc03_c506024357a1aa68.mp4» із відеокамери встановленої у службовому автомобілі поліції, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.7) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації, на якому зафіксовано як факт руху зазначеного транспортного засобу і його зупинку поліцією шляхом подання сигналу проблисковими маячками синього і червоного кольорів, так і факт керування цим транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , який після зупинки залишив його вийшовши на зустріч до працівників поліції саме з місця водія, а згодом із переднього пасажирського місця даного транспортного засобу на зовні вийшла пасажирка.

При цьому, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320650 (а.с.2) та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, характерний запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, розширення зіниць.

Згідно пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Внаслідок чого водію ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер» або в медичному закладі, але водій ОСОБА_1 на ці пропозиції відмовився від проходження огляду на стан як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на відеозаписі «0000000__0110.MP4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 (проміжок часу запису з 0:00:00 хвилини до 0:03:15 хвилини), що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.7) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом його демонстрації.

При цьому, суд відзначає, що одразу після зупинки на початку розмови із працівниками поліції, зокрема відповідаючи на запитання щодо причин виконуваних ним маневрів під час руху, водій ОСОБА_1 не заперечував факту свого керування транспортним засобом та на зроблену йому пропозицію працівником поліції навіть погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці на місці зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер», але згодом вже відмовся його проходити посилаючись на ту обставину, що транспортним засобом керував не він, а дівчина (мова про особу жіночої статі, яка вийшла на зовні із транспортного засобу з його переднього пасажирського сидіння, що зафіксовано на попередньому відеозаписі «0-02-05-fb3fcc20f9e5494f9dcddb7149ce308e3c9aad7f1d5cfc5faa9bbea02d7dfc03_c506024357a1aa68.mp4» із відеокамери встановленої у службовому автомобілі поліції), тому хай вона і продуває у газоаналізатор.

Однак, суд вважає, що на зазначених вище двох відеозаписах зафіксована чітка послідовність об`єктивних даних підтвердження вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин події, які стали підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності, та не вбачає підстав для визнання згаданих вище відеозаписів неналежними доказами. За наведених обставин дані докази, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є належними допустимими та достатніми.

В свою чергу заперечення водія ОСОБА_1 щодо нездійснення ним керування транспортним засобом суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином суд вважає, що в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні ознаки передбачені частиною першою ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX та від 08.11.2023 року № 3429-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.07.2016 року не було вилучене у водія ОСОБА_1 в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП, про що свідчить запис зроблений у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320650 від 13.12.2023 року (а.с.2). При цьому, у роздруківці з бази даних «АРМОР» від 31.01.2024 року (а.с.6) зазначено, що посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.07.2016 року здане на збереження.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 30, 33-35, 401, 130 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284, 317-1 КУпАП, ст. 58 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, пунктом 2.9. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративні стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Також роз`яснити правопорушнику, що згідно ч.3 ст. 317-1 КУпАП, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко