Провадження № 3/161/504/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 22 січня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З Луцького РУП ГУНП Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 971541 від 22 листопада 2023 року вбачається, що 20 листопада 2023 року близько 19:30 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру щодо дружини, а саме ображав та забрав банківські картки і інші особисті речі чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, вказав, що жодних банківських карт у дружини не забирав, а взяв зі столу свою зарплатну карту, якою інколи користувалась дружина, щодо інших тверджень вказаних в протоколі то для нього вони взагалі викликають подив і про це він дізнався вже зі складеного працівниками поліції протоколу, звернув увагу суду на ту обставину, що дійсно між ним та його дружиною 20 листопада 2023 року виникло сімейне непорозуміння із приводу витрачання коштів дружиною із його зарплатної карти однак таке непорозуміння обмежилось тим, що його дружина з нерозумінням віднеслась до його зауваження, що витрачання всіх коштів із карти і пішла ночувати до сестри.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 не змогла підтвердити обставин вказаних у протоколі лише неодноразово стверджувала, що жодних претензій до чоловіка не має, описати, що відбувалось між нею та чоловіком насправді не змогла.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , а також дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження слід закрити через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так оцінюючи надані ОСОБА_1 пояснення в сукупності із іншими матеріалами справи слід зазначити, що згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_3 , в той же час згідно рапорту (виклику на чергову частину) місцем скоєння можливого адміністративного правопорушення є: АДРЕСА_1 .

Крім того до матеріалів справи окрім письмової заяви ОСОБА_2 та її письмових пояснень не долучено жодного іншого доказу вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, як то наприклад, пояснення сестри ОСОБА_2 , сусідів сестри ОСОБА_2 , які могли чути чи бачити вказані у протоколі події у разі вибиття ОСОБА_1 двох дверей.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення домашнього насильства, в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області

Суддя Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь

Волинської області