Справа № 642/4758/23
Провадження № 3/642/117/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління патрульної поліції в Харківській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 030894 від 06 серпня 2023 року, 06.08.2023 о 21 год. 23 хв. в м. Харків по вул. Велика Панасівська, буд. 250, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покриву шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад ARLM-0273. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився, після чого пройшов огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», що підтверджується висновком № 2033 від 06.08.2023. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,6 проміле. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений, шляхом передачі тверезому водію. Таким чином було порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Микитюк В.О. подав письмові пояснення, в яких він просить закрити провадження пояснюючи, що 06 серпня 2023 року ОСОБА_1 зателефонувала його мати та повідомила, що його батько ОСОБА_2 скаржиться на поганий стан здоров`я. Враховуючи, що ОСОБА_1 є лікарем, з метою рятування життя та здоров`я свого батька, ним було прийнято рішення терміново виїхати до батьків, для медичного огляду, надання першої медичної допомоги батьку та прийняття рішення, щодо його госпіталізації. Також, ОСОБА_1 , розуміючи, що останній раз вживав алкоголь о 22-00 годині 05.08.2023р., сів за кермо автомобіля. Але по дорозі, ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції. Жодної підстави для зупинки транспортного засобу співробітниками патрульної поліції не було, жодних доказів про наявність вищезазначених підстав для зупинки в матеріалах справи не міститься.

Окрім того, співробітниками поліції зазначено, що ознакою сп`яніння ОСОБА_1 є почервоніння очей та червона шкіра обличчя, які не передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не дає підставити поліцейським проводити огляд на стан сп`яніння. Вважає, що співробітники поліції ініціювали проведення огляду ОСОБА_1 незаконно, тобто не маючи на це законних підстав.

Газоаналізатор "Drager Alcotest 6820" за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння відсутній в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення.

Враховуючи викладене просив закрити провадження у справі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Микитюк В.О. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. Про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, не надходило.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення судового розгляду не подав, а справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належать до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності порушника.

У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності ззаконом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 Правил дорожньогоруху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а`ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (пункт 10 розділу ІІ Інструкції).

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАПпід час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений 06.08.2023 року у зв`язку з виявленими у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці за допомогою алкотестеру Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,85‰. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився, оскільки розумів, що останній раз вживав алкоголь 05.08.2023. Після чого пройшов огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», що підтверджується висновком № 2033 від 06.08.2023. Результат огляду був позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,6 проміле.

Обставини вини ОСОБА_1 , що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №030894 від 06.08.2023; висновком про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, показами алкотестеру "Драгер 6820", направленям на огляд, рапортом, відеозаписом виявлення правопорушення та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи наведені обставини та твердження адвоката Микитюка В.О. щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю його батька, який в силу свого стану здоров`я потребував невідкладної медичної допомоги, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, з огляду на виявлений у нього стан алкогольного сп`яніння (0,6 ‰).

Захисник Микитюк В.О. зазначає, що 06 серпня 2023 року ОСОБА_1 зателефонувала його мати та повідомила, що його батько ОСОБА_2 скаржиться на поганий стан здоров`я. Враховуючи, що ОСОБА_1 є лікарем, з метою рятування життя та здоров`я свого батька, ним було прийнято рішення терміново виїхати до батьків, для медичного огляду, надання першої медичної допомоги батьку та прийняття рішення, щодо його госпіталізації.

Погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 батька ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про смерть, відповідно до якого, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. (копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 додаються).

Зважаючи на наведене, суд враховує доводи захисника, оскільки ситуація, яка склалася, вимагала від ОСОБА_1 негайного реагування, у зв`язку з чим він позбавлена можливості залучити іншого водія. На переконання суду, дії ОСОБА_1 були направлені на запобігання небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю його батьку, що знайшло своє підтвердження під час перевірки достовірності даних, зазначених останнім, отже ці дії були вчинені в стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ч.1 ст.247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закриттям провадження по справі відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7,130,245,247, 251,280,283,284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М. Гримайло