ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/880/24 Справа № 202/1845/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника Анищенка А. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 29 грудня 2023 року о 13 годині 55 хвилин на автодорозі Т-0514 Лиман-Добропілля, 88 км, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, а саме зазначає, що відеозапис (відеофайл з записом з нагрудних камер співробітників поліції), не є безперервним та складається з окремого файлу та не відображає усіх подій. Також вказує на те, що в матеріалах справи не міститься доказів факту керування транспортним засобом, оскільки відповідно до матеріалів автомобіль був припаркований та не рухався, крім того відсутні дані щодо законності зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що показання свідків не містять даних на підтвердження факту керування транспортним засобом та виявлених у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння. Зауважує, що судовий розгляд в суді першої інстанції фактично не проводився, відеозапис та інші докази не досліджувались, крім того звертає увагу на те, що ОСОБА_2 вину у скоєному не визнавав та з обставинами викладеними у протоколі не погоджувався.

Вважає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на його винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Захисник та ОСОБА_2 кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених в ній підстав. Зазначили, що в матеріалах справи відсутні належні докази винуватості ОСОБА_2 , а саме зауважили на відсутності факту керування транспортним засобом, незаконності зупинки автомобіля та безпідставної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, відсутності підстав зупинки та факту керування транспортного засобу апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові у проходженні огляду на стан сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 575969, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_2 в присутності двох свідків при здійсненні відеофіксації події відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а. с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ21703 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, тремтіння пальців рук, млява мова (а. с. 3).

Крім того, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовані події, які стались 29 грудня 2023 року, а саме ОСОБА_2 , після того, як поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору на місці зупинки транспортного засобу чи медичному закладі, від проходження огляду в присутності двох свідків відмовився.

Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 не заперечував факт того, що він був водієм транспортного засобу, крім того добровільно зазначив, що вживав алкоголь вчора.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Посилання захисника на те, що відеозапис не є безперервним і ним не зафіксовано весь період спілкування ОСОБА_2 з працівниками патрульної поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обставини, що утворюють склад інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, цим відеозаписом зафіксовані в достатньому обсязі. При цьому сторона захисту не вказує, як саме фрагментарність відеозапису впливає на доведеність винуватості останнього, які саме обставини на цьому відеозаписі відсутні, яке значення для справи вони можуть мати, обмежуючись формальним посиланням на його неповноту.

Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів, у зв`язку з чим доводи захисника щодо недопустимості відеозапису є необґрунтованими.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КупАП, деталізований затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Постанова) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КупАП.

З матеріалів справи видно, що дії співробітників патрульної поліції відповідали вимогам вказаної Інструкції, так як водію ОСОБА_2 було запропоновано два варіанти можливої процесуальної поведінки по проходженню огляду: на місці зупинки та у медичному закладі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки з відеозапису події видно, що ОСОБА_2 зупинено на блокпосту, крім того в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції останній також не заперечував вказаного факту та зазначив, що дійсно керував автомобілем, оскільки поспішав за своїми побратимами, крім того вказав, що був зупинений на блокпосту, через який неодноразово до цього їздив.

Доводи захисника щодо недоведеності факту керування транспортним засобом суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і такими, що спростовується матеріалами справи, зокрема дослідженим відеозаписом.

Апеляційний суд зауважує, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

На відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_2 не заперечував, що він керував транспортним засобом.

Крім того свідки події - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були безпосередньо на місці події та вказав саме на ОСОБА_2 , як особу яка керувала транспортним засобом.

Фіксація показань свідків на фірмовому бланку, не спростовує їх пояснень наданих по суті, оскільки останні будучи присутніми безпосередньо на місці події, підтвердили той факт, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта про відсутність передбачених законом підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу не можуть бути визнані обґрунтованими у зв`язку із вищенаведеним, а також зважаючи на те, що апеляційні доводи у цій частині не спростовують правильності висновків суду та не нівелюють порушення водієм вимог п. 2.5 а ПДР, а отже не звільняють останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисту щодо безпідставності висунутої вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія ОСОБА_2 у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Під час апеляційного розгляду захисником до матеріалів справи долучено характеризуючи особу ОСОБА_2 дані, а саме витяг з наказу №250 від 14.04.2023 про нагородження ОСОБА_2 подякою; свідоцтва про закінчення теоретичної та практичної підготовки Краматорської автошколи ТСОУ, які сторона захисту просить врахувати при визначенні адміністративного стягнення та застосування положень ст. 22 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік, оскільки положення ст. 22 КУпАП не застосовуються до правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, дана норма є імперативною та довільному тлумаченню не підлягає, у зв`язку з чим доводи захисту є безпідставними.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_2 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду робить висновок про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року стосовно ОСОБА_2 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун