Справа № 274/940/24
Провадження №3/0274/682/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

18 січня 2024 року приблизно о 17:45 під час шикування та перевірки особового складу запасної роти військової частини НОМЕР_1 тимчасового місця розташування підрозділу в Бердичівському районі Житомирської області (с. Іванківці) молодший сержант ОСОБА_1 , що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, був виявлений з ознаками, схожими на стан алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення, почервоніння обличчя). З метою встановлення факту перебування молодшого сержанта ОСОБА_1 у нетверезому стані на території тимчасового місця розташування підрозділу командир запасної роти підполковник ОСОБА_2 віддав йому усний наказ проїхати до групи ВСП Житомирського зонального відділу ВСП у м. Бердичів. Почувши відданий наказ, молодший сержант ОСОБА_1 мовчки самовільно залишив стрій та вибіг з розташування підрозділу. Близько 18:30 молодший сержант ОСОБА_1 повернувся до розташування підрозділу, де командир запасної роти підполковник ОСОБА_2 повторно віддав йому усний наказ проїхати до групи ВСП у м. Бердичів, від виконання якого він відмовився.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе визнав частково. Пояснив, що наказ командира не виконав, бо в стані алкогольного сп?яніння не перебував.

Допитані в судовому засіданні командир роти ОСОБА_3 пояснив, що 18.01.2024 року приблизно о 17:45 під час шикування та перевірки особового складу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ним було виявлено, що молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на шикуванні з ознаками алкогольного сп?яніння, після чого він віддав наказ молодшому сержанту ОСОБА_1 прослідувати до ВСП у м. Бердичів для огляду, але ОСОБА_1 мовчки самовільно залишив стрій та вибіг з розташування підрозділу. Близько 18:30 молодший сержант ОСОБА_1 повернувся до розташування підрозділу, де він повторно віддав йому усний наказ проїхати до групи ВСП у м. Бердичів. Виконувати наказ ОСОБА_1 відмовився. Вважає, що для ОСОБА_1 достатнім буде накладення стягнення у виді штрафу.

Допитані в судовому засіданні начальник групи безпеки військової частини ОСОБА_4 , заступник командира роти з МПЗ ОСОБА_5 , солдат резерву ОСОБА_6 пояснили, що під час шикування 18.01.2024 вони були очевидцями того, що молодший сержант ОСОБА_7 відмовився виконувати усний наказ командира "Проїхати до групи ВСП у м. Бердичів для проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння".

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків дослідивши долучені до протоколу матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц.

Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функції організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою осіб) певних дій по службі.

Відповідно до статті 28 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та встановлений строк.

Разом з тим, відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Поняття «військова дисципліна» визначено у статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» як бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, крім його власних пояснень, підтверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення від 19.01.2024 № 2, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 від 22.01.2024 про обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 60 від 15.03.2022.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, тобто у відмові від виконання законних вимог командира, вчиненій в умовах особливого періоду.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого порушення, особу винного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за час проходження служби у військовій частині зарекомендував себе, як військовослужбовець, який до виконання посадових обов?язків відноситься безвідповідально та над підвищенням рівня своєї професійної підготовки не працює, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом?якшують, обтяжують відповідальність та приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2024 році - 3028 грн)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 40-1, ч. 2 ст. 172-10, ст.ст. 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 грн 60 коп.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк 15 днів, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.П. Базюк