Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
29.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 , адвоката Рутковського С. В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, гр. України, не працюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 09.01.2020 року, орган, що видав 4654,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 222460 (двісті двадцять дві тисячі чотириста шістдесят) грн 29 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
Згідно зі змістом постанови, 15.10.2020, о 16 год 50 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав мікроавтобус марки «Mercedes-benz», моделі «Sprinter 316 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , що повертався з Італії. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху червоний коридор. На ділянці митного контролю громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність особистих речей. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 виявлено товари іноземного виробництва, а саме: взуття жіноче торгівельної марки «LIU JO» у кількості 12 шт ; взуття жіноче торгівельної марки «TWINSET» у загальній кількості 5 шт ; взуття жіноче торгівельної марки «MICHAEL KORS» у загальній кількості 2 шт ; взуття жіноче торгівельної марки «BALDININI» у загальній кількості 5 шт ; освітлювальний прилад торгівельної марки «Dyson Lightcycle Morph» у загальній кількості 1 шт ; пульсометр торгівельної марки «Gima» у загальній кількості 1 шт ; сабвуфер торгівельної марки «Sonos» у загальній кількості 1 шт ; навігатор автомобільний торгівельної марки «Tomtom» у загальній кількості 1 шт ; плата торгівельна марка «WD Blue» 500GB у загальній кількості 3 шт та жорсткий диск «4ТВ» у загальній кількості 1 шт.
Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
В апеляційній скарзі адвокат Рутковський С. В. вказує на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що суд позбавив його підзахисного права надати будь-які пояснення з приводу вказаної події, вказавши у судовому засіданні, що ОСОБА_1 необхідно сплатити штраф, водночас у постанові місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, що не відповідає дійсності. Тому, право на захист ОСОБА_1 було порушено. Разом з цим, апелянт вказує на відсутність у матеріалах справи висновку експерта, який би достовірно і точно підтверджував відомості про митну вартість вилученого товару. Висновок спеціалізованої лабораторії з питання експертизи та досліджень митних органів про оцінку виявлених товарів є умовним і не відповідає методиці оцінки товарів і не може визнаватися належним доказом у справі. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, і що йому могло бути відомо про відмінність вартості товарів та наявність у нього прямого умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ст. 472 МК України. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Рутковського С. В., а також без участі представника митного органу, які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS - повідомлення від 17.11.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що від сторони захисту не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема: 19.03.2021 (а. с. 57), 20.04.2021 (а. с. 61), 16.07.2021 (а. с. 70), 02.08.2021 (а. с. 77), 15.09.2021 (а. с. 83), 22.10.2021 (а. с. 84), 10.12.2021 (а. с. 85), 23.02.2022 (а. с. 88), 03.08.2022 (а. с. 91), 05.09.2022 (а. с. 95) суддею Животовим Є.Г., та суддею Станом І.В. після прийняття її до провадження - 27.04.2023 (а. с. 97), 03.08.2023 (а. с. 121), 25.09.2023 (а. с. 106), 16.11.2023 (а. с. 110) за письмовими клопотаннями адвоката Рутковського С.В., і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу оперативного реагування №1 управління забезпечення та протидії митним правопорушенням Пушавер В. М., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення яких складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 , порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 472 МК України у редакції Закону на час скоєння діяння, передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
При оцінці доводів апелянта про те, що суд позбавив ОСОБА_1 права надати будь-які пояснення з приводу вказаної події, вказавши у судовому засіданні, що ОСОБА_1 необхідно сплатити штраф, водночас у постанові місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, що не відповідає дійсності, апеляційний суд не може визнавати вказані доводи слушними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції присутній не був, при цьому матеріалами справи підтверджується те, що місцевим судом вживалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна у справі судова повістка від 01.02.2021, яка була направлена ОСОБА_1 . Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.
При цьому, права ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження апелянта про те, що у матеріалах справи немає висновку експерта, який би достовірно і точно підтверджував відомості про митну вартість вилученого товару, водночас, висновок спеціалізованої лабораторії з питання експертизи та досліджень митних органів про оцінку цих товарів, на переконання апелянта, є умовним і не відповідає методиці оцінки товарів і не може визнаватися належним доказом у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що з оцінкою вартості товару сторона захисту не погоджується, оскільки висновок експерта щодо вартості товару є сумнівним, неналежним доказом у справі, вартість товару завищена та визначена з порушенням законодавства та норм, які регулюють питання проведення відповідної оцінки/визначення вартості товару. Вказані твердження апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять. При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також констатує, що сторона захисту і, зокрема ОСОБА_1 не надали і будь-яких доказів документів у підтвердження вартості товару товарних накладених, чеків чи квитанції про оплату вартості товару т.п.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в їх вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються також висновком експерта, проведеного відповідно до вимог ст. 515 МК України та ст. 273 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом, не вказувалось на будь-які порушення вимог законодавства при проведенні товарознавчої експертизи товару, на неправильність чи неповноту при проведенні та складанні висновку, а також не заявлялось жодних клопотань про приєднання до справи висновків експертів, призначених і проведених за клопотанням сторони захисту.
Тому, беручи до уваги вищенаведене, апеляційним судом, належним доказом щодо вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, визнається наявний у матеріалах справи вказаний вище експертний висновок від 24.11.2020 у зв`язку з чим, вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 222460, 29 грн, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів.
Апеляційним судом визнаються такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, і що йому могло бути відомо про відмінність вартості товарів та наявність у нього прямого умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ст. 472 МК України.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, у редакції Закону України чинній на час скоєння діяння, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось, що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Рутковський С. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Рутковський С. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН