Дата документу 22.04.2024Справа № 554/3772/24
Провадження № 3/554/1111/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до них щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

08 квітня 2024 року, о 20 год 10 хв, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинив відносно своїх дружини ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії економічного та психологічного характеру, зокрема ображав кожну з них, висловлювався нецензурною лайко, погрожував застосувати фізичну силу та перекрив газ та вимкнув світло, заборонивши користуватися ними, а також виганяв їх із спільного помешкання, чим могла бути завдана шкода психічному здоров?ю потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміновані особі адміністративні правопорушення

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих йому правопорушень

В судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» (том 1 а. с. 10, том 2 а. с. 10), а також телефонограмами (том 1 а. с. 9, том 2 а. с. 8), не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши протоколи про адміністративне праовпорушення серії ВАВ № 211446 та № 211375 від 08 квітня 2024 року кожен (далі - Протоколи № 211446 та № 211375) та матеріали додані до них, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з такого.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки.

Згідно положень ч. ч. 2 і 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється в тому числі на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Правопорушник ОСОБА_1 під час складення Протоколів № 211446 та № 211375 щодо нього будь-яких заперечень щодо суті та змісту інкримінованих йому діянь не висловив та відмовився від надання пояснень, що зафіксовано у відповідній графі названих Протоколів.

Разом із тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє об`єктивне підтвердження наданими ініціаторами складення протоколів доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_3 в своїх поясненнях під час складення Протоколу № 211446 щодо ОСОБА_1 (том 2 а. с. 3), які були досліджені судом, зазначила, що 08 квітня 2024 року в АДРЕСА_1 , за місцем їх спільного мешкання, її батько ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство, зокрема погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, вимкнув світло та перекрив газ, а також виганяв її з квартири, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до працівників поліції.

Судом були досліджені також пояснення потерпілої ОСОБА_2 , надані під час складення Протоколу № 211375 щодо ОСОБА_1 (том 1 а. с. 3), з яких слідує, що в день та час, зазначені в названому Протоколі, за місцем спільного мешкання в АДРЕСА_1 , її чоловік ОСОБА_1 , прийшовши додому, розпочав нецензурну лайку із-за того, що йому не сподобалося як вони вечеряли, а також вимкнув в квартирі світло, воду й газ, погрожував та виганяв їх з дому.

За цими фактами, в зв`язку із скоєнням ОСОБА_2 домашнього насильства, працівниками поліції було винесено щодо нього термінові заборонні приписи серії АА № 175692 і № 171214 від 08 квітня 2024 року кожен (том 1 а. с. 4, том 2 а. с. 4).

Із змісту форм оцінки ризиків, складеними 08 квітня 2024 року поліцейськими між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (том 1 а. с. 5) та батьком і дитиною ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (том 2 а. с. 5), слідує, що за результатом спілкування працівників поліції встановлено, що кривдник виганяв постраждалих осіб з місця проживання, залякував, переслідував постраждалих осіб та погрожував їм, а також те, що останній має алкогольну залежність, зловживає алкогольними напоями.

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою і в своїй сукупності підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованих йому діянь. Підстав сумніватися в правдивості чи достовірності вказаних доказів у суду немає.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що в діяннях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику його особи, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, як це слідує із змісту Протоколів № 211446 та № 211375, є схильним до зловживання алкогольними напоями, ступінь вини, його поведінку як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на переконання суду, не є проявом усвідомлення протиправності своїх дій, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд керується положенням ст. 36 КУпАП, згідно якого при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. ст. 36, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п?ять) діб.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО