ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1103/24 Справа № 202/2608/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на десять діб. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови суду та протоколу серії ВАД №381623, 31 грудня 2023 року об 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 72 зберігав при собі канабіс масою 0,6582г, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить змінити постанову суду в частині накладеного адміністративного стягнення. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду в частині накладеного адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_1 вину у скоєному визнав, розкаються, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований має легальне джерело доходу, обтяжуючи покарання обставини відсутні.

Вважає, що адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворим та таким, що не відповідає даним особі, яка притягається до відповідальності та тяжкості інкримінованого правопорушення.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній просив її задовольнити, постанову суду змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначив, що вину у скоєному визнає, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи довідку з місця роботи.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині призначеного адміністративного стягнення, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі та накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є занадто суворим та таким, що не відповідає даним особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції при визначенні виду адміністративного стягнення не з`ясовано та не враховано в сукупності всі обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, в судовому засіданні надав пояснення щодо обставин події, свою причетність до скоєного не заперечував, у скоєному розкаявся, що істотно знижує ступінь суспільної небезпеки.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував відсутність обставин, що обтяжують стягнення, та відомостей про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

На переконання суду апеляційної інстанції при визначенні виду і розміру стягнення судом не враховано у повній мірі характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, у зв`язку з чим призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворе.

Згідно довідки наданою начальником відділу кадрів ТОВ Науково-виробниче об`єднання Союзенергомаш від 02.04.2024, ОСОБА_1 відповідно до наказу № 270-к з 14.05.2020 працює у вказаному товаристві формувальником ручного формування 5-ого розряду в ливарному цеху по теперішній час.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, працевлаштований, має легальне джерело доходу, при цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, без наслідків у виді завдання моральної шкоди чи шкоди життю і здоров`ю інших осіб.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на десять діб, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун