Справа № 489/974/23
Провадження № 33/812/86/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Чумаченко К.О.,

за участі у режимі відеоконференції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області 08.10.2001 року, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 .

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Не погодившись з вказаною постановою, 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначав те, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши його про це належним чином.

Так, про час та місце слухання справи суд повідомляв його за адресою: АДРЕСА_3 , проте він там ніколи не проживав і не перебував. При цьому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він надавав працівникам поліції копію свого паспорта, з якого вбачається, що з 08 січня 2001 року він зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Крім цього ОСОБА_1 посилався на те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення він був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , проте у протоколі зазначено, що він не працює. А у період з 21 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року він хворів та перебував на лікуванні в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» МОР.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається із матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 16 квітня 2023 року.

Місцем проживання ОСОБА_1 зазначено буд АДРЕСА_3 (а.с. 1).

27 квітня 2023 року суд направив ОСОБА_1 повістку про виклик до суду на 8 год 30 хв 27 червня 2023 року (а.с. 6).

24 травня 2023 року Кременчуцьким відділенням АТ «Укрпошта» судова повістка була повернута до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 7).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з 08 січня 2001 року зареєстрований по АДРЕСА_1 , про що працівникам поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було відомо, з наданої ним копії паспорту.

Проте, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що водій ОСОБА_1 був ознайомлений з текстом протоколу. Від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився, жодних зауважень щодо адреси проживання (перебування), зазначеної у протоколі, не висловив. Більше того, зазначена адреса працівниками поліції була записана зі слів ОСОБА_1 , оскільки інших відомостей щодо цієї адреси у них не було.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що АДРЕСА_3 , є адресою його дружини, проте він там не перебував.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та дослідивши докази у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити безладний рух судового процесу. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Отже, знаючи про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повинен був у розумні терміни часу цікавитися станом відомого йому адміністративного провадження.

Натомість, зазначивши при складенні протоколу адресу, за якою він фактично не проживає, ОСОБА_1 самоусунувся від контролю за проходженням адміністративного провадження, а отже і від участі у судовому засіданні.

Оскільки суд першої інстанції направив судову повістку на єдину відому йому адресу, зазначену самим ОСОБА_1 , дії суду щодо повідомлення особи про розгляд справи є такими, що відповідають визначеному КУпАП порядку.

Доводи апелянта про те, що у період з 21 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року він хворів правового значення не мають, оскільки направлена судом повістка про виклик ОСОБА_1 до суду, за вказаною ним адресою в м. Кременчук Полтавської області знаходилася 24 травня 2023 року та Кременчуцьким відділенням АТ «Укрпошта» була повернута до суду.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому враховуючи недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , вважає правомірним розгляд справи судом першої інстанції без його участі.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги час, який минув з дати винесення постанови судом першої інстанції сім місяців, до її апеляційного оскарження.

Отже, зазначені апелянтом обставини, за який він вважає, що його права порушені судом, є непереконливими та неповажними.

Крім цього апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили б вчасне вчинення процесуальних дій, спрямованих на участь у розгляді справи судом першої інстанції та на подачу апеляційної скарги у визначений КУпАП термін.

За таких обставин апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року, відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук