Справа № 132/1485/22
Провадження № 33/801/31/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю представника ОСОБА_1 адвоката Никитюка О.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Никитюка Олександра Івановичана постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №266865, 02 липня 2022 року близько 20:20 год на а/д М-21 272 км. с. Сальник Хмільницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 передав керування автомобілем «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 який перебував у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився в КП «Калинівська ЦРЛ» КМР у лікаря нарколога, висновок № 64.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн в дохід держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Никитюк О.І.подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 , зокрема копія оскаржуваної постанови не була направлена правопорушнику. Крім того, на час розгляду справи, а саме з 05 жовтня 2022 року був мобілізований до лав ЗСУ, що підтверджується довідкою №645 від 06 листопада 2023 року, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає постанову суду незаконною, оскільки винесена без урахування обставин справи, без достатніх доказів, а також всупереч вимогам закону. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не було відомо, що ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просив скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Никитюк О.І. подав клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ і до цього часу там перебуває.

Проте таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Разом з тим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки, захисник не обґрунтував неможливість явки до суду для розгляду справи.

Крім того, для захисту своїх прав, ОСОБА_1 залучено захисника Никитюка О.І., який представляє його інтереси в суді апеляційної інстанції.

Також, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Таким чином, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на постанову суду по адміністративних справах, апеляційний суд вважає, що введення в країні воєнного стану та перебування ОСОБА_1 на військовій службі без конкретизації причин неможливості прибуття для розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, а тому керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Враховуючи зазначені вище обставини, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 г ПДР України водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Невиконання пункту 2.9 г ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, відповідальність настає за ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушенням ним пункту 2.9 г ПДР України підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №266865 від 02 липня 2022 року;

2) висновком №64 від 02 липня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін, маріхуана);

3) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №266864 від 02 липня 2022 року, складеного на ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП;

4) довідкою виданою ВАП Управління патрульної поліції у Вінницькій області на ОСОБА_1 , згідно якої постановою №132/224/22 від 14 березня 2022 року на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн та один рік позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що автомобілем «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 , керував водій ОСОБА_2 , а на пасажирському сидінні перебував власник автомобіля ОСОБА_1 .

При цьому, власник транспортного засобу ОСОБА_1 , який перебував на місці події не заперечував факт передачі ОСОБА_2 права керування транспортним засобом.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом автомобілем ОСОБА_2 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 г Правил дорожнього руху України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо, що ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, не звільняє власника транспортного засобу від обов`язку пересвідчитись та впевнитись у тому, що водій, якому передається керування транспортним засобом, не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 не переконався належним чином в тому, що водій, якому він надав право керування своїм транспортним засобом є тверезим, внаслідок чого, порушив п. 2.9 г Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні, оскільки стягнення судом на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 забезпечено право на участь у судовому розгляді задля усунення можливих порушень, чого по справі не встановлено, натомість доведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідає критерію «поза розумним сумнівом».

Крім того, статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому винесення постанови за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку, не може бути підставою для її скасування.

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду з належним повідомленням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи та наданням можливості його безпосередньої участі у судовому перегляді постанови, було відновлено права останнього, перевірені всі вказані в апеляційній скарзі доводи, проте не встановлено підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Отже розгляд судом справи за відсутності правопорушника не вплинув на висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Никитюка Олександра Івановичапро поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Никитюка Олександра Івановичазалишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун