Справа № 444/4736/23
Провадження № 3/444/191/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Жовква

12 березня 2024 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Оприск З. Л. в залі суду в місті Жовква Львівської області,розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділу поліції № 2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участі захисника Сєргєєвої О.І.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.12.2023 року о 02:28 год. на автодорозі Миколаїв-Комарно-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка 109 км + 700 мкерував транспортним засобом ВАЗ 21099 НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запаз алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча був належним чином сповіщений про місце і час розгляду справи, і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.Беручи до уваги, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, а також те, що в протоколі про адміністративне правопорушення особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про те, що розгляд справи буде проходити в Жовківському районному суді Львівської області, керуючись ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто під час відсутності цієї особи.

Захисник в судовому засіданні просила закрити справу у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі та додаткових поясненнях.

У письмовому клопотанні про закриття провадження у справі захисник зазначила наступне: в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (зокрема об`єктивна сторона), оскільки в матеріалах справи є відсутні докази керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом 27 грудня 2023 року, перебування автомобіля в рухомому стані, знаходження ймовірного правопорушника на сидінні водія в момент зупинки; протокол про адміністративне правопорушення від 27.12.2023 р. є недопустимим доказом, адже був складений з порушенням норм ч. 1-2 ст. 256 КУпАП, оскільки у такому засобі доказування відсутня інформація про свідків, участь яких при складенні такого документу в справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обов`язковою, при складення такого акту ОСОБА_1 , не був попереджений про свої права та обов`язки визначені ст. 268 КУпАП як цього вимагає ч. 4 ст. 256 КУпАП; в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відсторонення водія ОСОБА_1 , від керування т/з шляхом передачі під керування іншого водія; всупереч ч. 1 ст. 265-1 КУпАП посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування не отримував, що свідчить про те, що ймовірний правопорушник не керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вилучення посвідчення водія та заміна його тимчасовим дозволом на право керування, у разі виявлення ознак правопорушення, за яке визначене покарання у формі позбавлення права керування, є безальтернативним обов`язком, а не правом суб`єкта владних повноважень; відеозапис наявний у матеріалах справи є недопустимим доказом, який сформований всупереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки він не є повним та безперервним, а являється фрагментарним і таким, що постійно переривається. Просила провадження у справі №444/4736/23 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У додаткових поясненнях захисник звернула увагу суду на незаконність пред`явленого обвинувачення у зв`язку з тим, що безпідставна, тобто протиправна зупинка потягла за собою до отримання неналежних доказів по справі, зокрема - направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення. Вказала, що 06.02.2024 року Галицьким районним судом м.Львова винесено рішення у справі № 461/838/24 (набрало законної сили) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Націнальної поліції у Львівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 959525 від 27.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, яким постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №959525 від 27.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП - скасовано, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП - закрито. Вказала, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відбулась з грубим порушенням ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки в діях останнього були відсутні ознаки будь-яких правопорушень. Зазначила, що не вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які слід було зупинити автомобіль власником якого є ймовірний правопорушник, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і підлягає адміністративній відповідальності.

Факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 підтверджується зібраними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом ААД № 667161 від 27.12.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27.12.2023 року о 02:28 год. на автодорозі Миколаїв-Комарно-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка 109 км + 700 мкерував транспортним засобом ВАЗ 21099 НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запаз алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не проводився у зв`язку із відмовою від такого;

- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.12.2023 року, з якого вбачається, що огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не проводився у зв`язку із відмовою від такого;

- відеозаписом події на диску.

Твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.12.2023 р. є недопустимим доказом, адже був складений з порушенням норм ч. 1-2 ст. 256 КУпАП, оскільки у такому засобі доказування відсутня інформація про свідків, участь яких при складенні такого документу в справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обов`язковою, при складення такого акту ОСОБА_1 , не був попереджений про свої права та обов`язки визначені ст. 268 КУпАП як цього вимагає ч. 4 ст. 256 КУпАП, спростовується наступним.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про про адміністративне правопорушення зазначається інформація про свідків лише у випадку їх наявності.

Відповідно до п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному випадку поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, а відтак відповідно до наведених вище норм законодавства участь свідків при складані матеріалів даної справи не була обов`язковою.

Окрім цього, відповідно до запису у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Твердження захисника про те, що відеозапис наявний у матеріалах справи є недопустимим доказом, який сформований всупереч встановленим вимогам, оскільки він не є повним та безперервним, а являється фрагментарним і таким, що постійно переривається; про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відсторонення водія ОСОБА_1 , від керування т/з шляхом передачі під керування іншого водія; про те, що всупереч ч. 1 ст. 265-1 КУпАП посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування не отримував, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Твердження захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом 27 грудня 2023 року, перебування автомобіля в рухомому стані, знаходження ймовірного правопорушника на сидінні водія в момент зупинки, спростовується наступним. Відповідно до клопотання про закриття провадження по справі ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні захисником не заперечується безпосередньо самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при даній події, а лише вказується на те, що в матеріалах справи відсутні докази про це. Як вбачається з додаткових пояснень «Варто вказати, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відбулась з грубим порушенням ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки в діях останнього були відсутні ознаки будь яких правопорушень, що підтверджується названим вище рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2024 року у справі №461/838/24, яке станом на дату подання цих пояснень є таким, що набрало законної сили, оскільки не оскаржувалося в апеляційному порядку. Таким чином у зв`язку із скасуванням рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2024 року у справі №461/838/24 постанови про накладення адміністративного стягнення, внаслідок відсутності ознак порушення правил дорожнього руху, не вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які слід було зупинити автомобіль власником якого є ймовірний правопорушник, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.». Як вбачається з рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2024 року у справі № 461/838/24 адвокат Сергеєва О.І. в інтересах ОСОБА_1 в обгрунтування позову покликалась на необгрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови з процесуальних питань, не заперечуючи, а фактично визнаючи факт керування ОСОБА_1 , особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом 27 грудня 2023 року о 02:28 год. на автодорозі Миколаїв-Комарно-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка 109 км + 700 м.

Щодо твердження захисника про те, що безпідставна протиправна зупинка потягла за собою до отримання неналежних доказів по справі, зокрема направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення, та те, що в у даній справі у зв`язку із цим підлягає застосуванню принцим «плодів отруйного дерева», відповідно до якого якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 ркоу у справі № 1-07/07) зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Разом з тим, сама по собі зупинка транспортного засобу не є джерелом доказів чи доказом (засобом доказування), з неї не випливають чи від неї не можуть бути похідними докази, які захисник вважає «плодами отруєного дерева». Тому в даному випадку цей принцип застосуванню не підлягає.

Дії правопорушника потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він вчинив порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме "Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Згідно Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена повністю.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, не встановлено. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено. Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає. Підстав звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушеннявстановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне стягнення відповідно до санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушенняє безальтернативним.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративні правопорушенняпередбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушення, так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, оскільки адміністративне правопорушення вчинене на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, суддя вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде накладення штрафу в межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ч.1 ст. 130, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання про закриття провадження по справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору в дохід держави.

Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання 3 місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Роз`яснити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Суддя Оприск З. Л.