ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/127/24 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124, ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Рощина В.С., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Рощина В.С. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою суду, 13 жовтня 2023 року о 09:10 год. в м.Запоріжжя, по вул.Молочна, 71Б, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Renault 385.19 Т, VAN HOOL NV, н/з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Elantra , н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який після зіткнення втратив контроль над керованістю, що призвело в подальшому наїзд на електроопору. В наслідок ДТП авто та електроопора пошкоджені, завдано матеріальних збитків, є травмовані. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 13.1 ПДР України.

Окрім того, 13 жовтня 2023 року о 09:10 год. в м.Запоріжжя, по вул.Молочна, 71Б, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди. Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.10 а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Рощин В.С. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 дійсно 13 жовтня 2023 року в 09.20 керував транспортним засобом Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом та рухався по автодорозі Харків-Сімферополь в м.Запоріжжя від вул.Юності в напрямку вул.Садівництва. Проте, під час руху ОСОБА_1 ніяких ударів у свій автомобіль не відчував і про ДТП йому нічого не відомо, а на причепі та тягачу відсутні механічні пошкодження.

Вказує, що відповідно до схеми ДТП, місце зіткнення знаходиться у лівій смузі (по якій рухався автомобіль ОСОБА_1 ). Це прямо свідчить про те, що ОСОБА_1 напрямок руху не змінював, а перестроювався з правої смуги в ліву смугу, та відповідно змінював напрямку руху саме водій автомобіля Hyundai Elantra- ОСОБА_2 .

Вважає, що за таких обставин стає незрозуміло, чому працівники поліції склали протокол за ст.124 КУпАП саме на водія ОСОБА_1 , а не на ОСОБА_2 .

Захисник посилається на те, що ОСОБА_1 п.п.10.1, 13.3 ПДР України не порушував.

Зауважує на тому, що ОСОБА_1 хоч формально і залишив місце події, проте він не мав не це умислу, оскільки навіть не знав, що міг якимось чином бути причетний до будь-якої дорожньо-транспортної пригоди.

Також, наголошує на тому, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій з метою приховування обставин події, а після виклику поліції прибув до УПП та розповів про відомі йому обставини 13 жовтня 2023 року. За таких обставин вважає, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, відсутній.

Звертає увагу на те, що відповідно до оскаржуваної постанови, правопорушення відбулось на вул.Молочна, проте фактично водій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухалися по автомагістралі Харків-Сімферополь, яка до вул.Молочна є перпендикулярною.

Також, зазначає, що у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД№512134 та ААД№512135 ОСОБА_1 було інкриміновано адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та 122-4 КУпАП, але в оскаржуваній Постанові зазначено, що дослідивши та оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що вказана особа винна у вчиненні при вище вказаних обставинах правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що зазначені факти свідчать про те, що суд під час розгляду справи не вдавався у деталі, а розгляд справи провів формально, не надавши належної правової оцінки діям усіх учасників пригоди та не взявши до уваги пояснення учасників ДТП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Рощина В.С., які усно змінили вимоги апеляційної скарги та оспорювали постанову суду лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП та просили в цій частині оскаржувану постанову скасувати, що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, постанову суду не оспорювали, з встановленими судом фактичними обставинами в зазначеній частині погодились; іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги з урахуванням заявлених до неї змін; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Постанова суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на час апеляційного розгляду ніким не оскаржується, тому, з огляду на вимоги ст.294 КУпАП, в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Разом з тим, переглядаючи оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Так, згідно з матеріалами справи, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №512135 від 16 жовтня 2023 року за ст.122-4 КУпАП, у якому зазначено, що 13 жовтня 2023 року о 09:10 год. в м.Запоріжжя, по вул.Молочна, 71Б, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10 а) ПДР України.

До протоколу додано:

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №512134 від 16 жовтня 2023 року складеного щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП;

- копію схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 жовтня 2023 року;

- копію письмових пояснень ОСОБА_1 та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ;

- копію письмових пояснень свідка ОСОБА_3 ;

- копію реєстраційної карти на транспортний засіб ОСОБА_1 ;

- фото таблиця.

Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою провину визнав в повному обсязі.

Разом з цим, пояснення останнього в постанові не відображені, тому пересвідчитися, що ОСОБА_1 дійсно погодився з фактичними обставинами, зазначеними у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, неможливо.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі (з урахуванням заявлених до неї змін), та додатково зазначив, що він рухався по Сімферопольській дорозі. Він не відчув зіткнення та самого удару. Ніхто йому не «моргнув», тому він і поїхав далі. ОСОБА_1 не заперечував порушення ним п.п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, унаслідок чого сталася вищевказана ДТП, але наполягав на тому, що удару він не відчув. Зазначив, що він рухався в лівій смузі. Как з`ясувалось в подальшому, контакт відбувся з напівпричепом до його автомобілю та автомобілем ОСОБА_2 . Потім йому зателефонував його водій, який працює ще на одній машині, та повідомив, що відбулось ДТП. Технічний огляд він проходив на автомобіль, таким чином вийшли на нього. Після розгляду справи він сплатив штраф, а потім дізнався, що ще необхідно за стовп заплатити, який збив ОСОБА_2 . В суді першої інстанції він нічого не казав. Розгляд справи відбувався формально. Йому сказали лише де необхідно розписатись, але до зали судових засідань він не заходив.

Захисник-адвокат Рощин В.С. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі з урахуванням заявлених до неї змін та додатково зазначив, що на цей час обставини справи та постанову суду за ст.124 КУпАП сторона захисту не оспорює, лише не погоджується з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП з підстав, зазначених останнім.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції зазначив, що він не має претензій до ОСОБА_1 та лише бажає, щоб йому відшкодували шкоду за ремонт автомобіля. Вважає, що дійсно могло бути таке, що ОСОБА_1 не побачив та не відчув, що сталася вищевказана ДТП. Коли він вийшов з автомобіля, фура була не в полі його зору. Він рухався по правій смузі руху. Фура під керуванням ОСОБА_1 рухалась у лівій смузі руху. Вони рухались практично паралельно. Дорога йде закруглена. Напівпричіп трішки виїхав на його полосу руху та відбувся контакт з заднім крилом його автомобіля. Після чого він втратив керування своїм транспортним засобом. Його автомобіль та автомобіль ОСОБА_1 рухались з однаковою швидкістю - приблизно 60 км/год. Асфальт був сухий, чистий, але на дорозі були вибоїни.

Перевіряючи вищевказані доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції, звертає увагу на таке.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Обов`язковою ознакою складу даного правопорушення є суб`єктивна сторона, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

На думку апеляційного суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122- КУпАП, відповідно і наявності в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

Так, при апеляційному розгляді справи встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 є вантажним автомобілем з напівпричепом та має відповідні габарити і вагу, що є більшими ніж у звичайного легкового автомобілю, що підтверджується копією реєстраційної картки на транспортний засіб, яка міститься в матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що про сам факт ДТП йому стало відомо лише після того, як йому зателефонував його водій, який працює ще на одній машині, будь-яких характерних звуків зіткнення з іншим автомобілем він не відчув, ніхто з учасників дорожнього руху тощо йому відповідних сигналів не подав, наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на електроопору він не бачив, матеріалами справи не спростовуються.

Отже, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, а відтак доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є слушними.

Як зазначено вище, доказів на спростування доводів сторони захисту матеріали справи не містять.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи в зазначеній частині та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ст.122-4 КУпАП, є передчасними.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі в зазначеній частині на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, слід вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням на нього стягнення в межах санкції цієї статті, з урахуванням положень ст.33, ч.8 ст.284 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 850, 00 гривень.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Рощина В.С., з урахуванням заявлених до неї змін, задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення за ст.122-4 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі за ст.122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 850, 00 гривень.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/11473/23