КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

справа № 758/8965/23

провадження № 33/824/1267/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 499364 від 23.07.2023 ОСОБА_2 11.07.2023 о 23:05 год. за адресою: вул. Волоська, 18/17 у м. Києві керував транспортним засобом DodgeCharger, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія» у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 3944.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , 25 січня 2024 року подала через Подільський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки всупереч вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення складено через 12 днів з дати події та за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказує, що як з протоколу, так і з відеозапису не вбачається, що працівниками поліції зафіксовано будь-які ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 .

Зазначає, що ОСОБА_2 всупереч вимогам ст. 268 КУпАП не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема передбачені ст. 63 Конституції України, що позбавило останнього права на захист. Не міститься відмітки про роз`яснення прав і обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів поліцейських, а тому направлення на огляд до медичного закладу та його проведення у медичному закладі без відмови особи з результатами огляду на місці зупинки або незгодою із таким результатом є безпідставним. Крім цього, письмового направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі взагалі не було складено та долучено до матеріалів справи.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції датований 14.07.2023, що є порушенням та має наслідком визнання такого висновку недійсним. Крім того, у ньому відсутній підпис обстеженої особи, не вказано про спосіб та сам факт маркування (ідентифікації), опечатування та/або опломбовування відібраних біологічних зразків.

За таких обставин апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду обставинам справи, з допущенням істотного порушення норм процесуального права та без вирішення питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Медвідь Ю.П. доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Просила постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав через свого захисника довідку форми 5 виданої Командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_3 , з якої вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 з 17.09.2023 по теперішній час знаходиться на території Донецької області з метою виконання бойового завдання.

Заслухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 499364 від 23.07.2023;

2) висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.07.2023;

3) рапортом від 12.07.2023;

4) розпискою від 11.07.2023;

5) постановою серії ЕАС № 7320124 від 11.07.2023

6) витягом з Армор та DVD-диском із відеозаписом.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Із наданого відеозапису вбачається, що поліцейський зупинив транспортний засіб DodgeCharger за порушення ПДР. За кермом було виявлено водія ОСОБА_2 та повідомлено про те, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В» (23:05:30). На вимогу працівника поліції водій пред`явив документи. У ході перевірки документів водія у працівників поліції виникли підстави вважати, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувається запах алкоголю із салону автомобіля (23:08:33) та вбачається стомлена реакція водія (23:08:53).

На запитання поліцейського «Нічого не вживали?», ОСОБА_2 піднімає плечі та не надає однозначної відповіді (23:08:30). Після цього ОСОБА_2 коментує слова поліцейського «брехати не треба, ну є, ну трошки (маючи на увазі запах алкоголю із салону автомобіля), сенсу немає (брехати), ну адекватний повністю» (23:08:34-23:08:59). Потім зазначає поліцейським, що він не чинить супротиву, та визнає свою вину (23:09:25). На повторне запитання поліцейського «Що вживали та скільки», Маковій відповідає «та ну не багато, ну адекватний» та наголошуючи, що поліцейський знімає це все на камеру, зупиняє свою розповідь.

На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_2 відповів, що немає сенсу (23:11:11). Працівник поліції звернув увагу на те, що водій рухався по зустрічній смузі, на що ОСОБА_2 повідомив, що мабуть були встановлені нові дорожні знаки та не звернув уваги. Працівник поліції повторно запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, водій відмовився (23:12:14). Після цього останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що водій погодився.

У КНП КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 почав продувати Драгер, однак переривав подих, тому не вдалось визначити, чи перебуває останній у стані алкогольного сп`яніння (00:06:00-00:07:08). Після чого водій здав біоматеріал. ОСОБА_2 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення після отримання результатів дослідження (00:32:10).

Також на відеозаписі зафіксовано, що 23.07.2023 працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, проте ОСОБА_2 на складання протоколу не з`явився.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказується, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено за яких підстав (ознак) поліцейський вважав, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставним вказаний довід оскільки з долученого до протоколу відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що останнім було роз`яснено ОСОБА_2 як підстави зупинки транспортного засобу, а саме: не виконання вимог дорожнього знаку 3.21 «В» (23:05:30), так і ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені під час спілкування, а саме: запах алкоголю із салону автомобіля (23:08:33), стомлена реакція водія (23:08:53). Разом із цим відповідні ознаки описані у рапорті командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Терещука В, що є доказом у справі відповідно до ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи про безпідставність направлення ОСОБА_2 для проходження огляду в медичному закладі та не складення письмового направлення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_2 відмовляється (23:12:14) та погоджується проходити відповідний огляд лише у лікаря-нарколога (23:12:24).

Посилання апелянта на порушення процедури направлення його на проходження огляду у медичному закладі у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи такого направлення є необґрунтованим, оскільки працівники поліції у відповідності із вимогами розділу ІІ Інструкції №1452/735 забезпечили його доставку у медичний заклад протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, де ОСОБА_2 пройшов відповідний огляд.

Щодо порушення процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі апеляційний суд вказує на таке.

По-перше, щодо використання алкотестера «Драгер» у медичному закладі, то відповідно до пунктів 7 та 14 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Тобто положеннями вказаної Інструкції вичерпним чином передбачені випадки обов`язкового проведення лабораторного дослідження, а саме: для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Разом із цим, відповідно до п. 8 розділу ІІІ вказаної Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє довід апелянта щодо порушення порядку виявлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, що виявилося у початковій спробі пройти тест за допомогою приладу «Драгер» оскільки наведеною нормою, як і положеннями Інструкції № 1452/735 не передбачена обов`язковість здійснення лабораторних досліджень для визначення стану алкогольного сп`яніння за можливості перевірити водія на стан сп`яніння спеціальними технічними засобами.

Разом із цим апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2 умисно лише імітував продуття алкотестера, відмовляючись від проходження огляду, а саме набирав у ротову порожнину повітря, але видихав його в трубку технічного приладу різко й одномоментно або всупереч роз`ясненням лікаря-нарколога та працівників поліції видихав мізерний об`єм повітря в трубку приладу або переривав видихуваний потік повітря або затримував повітря у легенях до збою приладу або затуляв потік повітря до трубки приладу язиком, що унеможливило отримання необхідних даних для формування результатів спеціального технічного засобу. Тобто як убачається з відеозапису з бодікамери, ОСОБА_2 неодноразово здійснював спроби пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер», але під час його проходження він лише здійснював імітацію огляду (00:06:00-00:07:08, 00:07:46-00:08:02) у зв`язку із чим і виникла необхідність у відібранні зразків біологічного середовища.

По-друге, щодо складення висновку 14.07.2023, а не в день проведення огляду 11.07.2023 (12.07.2023), то Інструкцією № 1452/735 не вказано протягом якого строку має бути проведене лабораторне дослідження, що за своєю суттю не може бути проведене одразу після відібрання біологічних зразків вночі, як на тому наголошує апелянт. Разом із цим, лікарем-наркологом було повідомлено орієнтовний строк проведення дослідження, а саме або 14 або 17 числа (00:18:32). Крім цього, не передбачено Інструкцією № 1452/735 також і порядку та необхідності опечатування, опломбування, маркування або вчинення інших дій щодо ємностей із відібраними зразками біологічного середовища, якщо дослідження проводиться у тому ж закладі де вони і відбиралися (без необхідності їх транспортування до іншого закладу охорони здоров`я), а тому апеляційний суд відхиляє такі доводи апелянта як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо складення протоколу 23.07.2023 року, а не в день проведення огляду 11.07.2023 (12.07.2023) апеляційний суд вказує, що ОСОБА_2 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки станом на день проведення огляду у працівників поліції не було підстав стверджувати щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, через власне відсутність результатів медичного огляду, які мали б бути відомими пізніше.

За змістом цього запрошення, ОСОБА_2 необхідно з`явитись 23.07.2023 о 14:00 год. за адресою: вул. С. Хороброго, 9, м. Київ, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що водій власноручно розписався, окрім того, зазначено, що у разі відсутності водія, адміністративний матеріал складати за його відсутності.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у порушення положень ст. 254 КУпАП, а також щодо складення протоколу за відсутності ОСОБА_2 .

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є лише способом (формою) фіксації суб`єктом владних повноважень обставин щодо вчинення правопорушення і сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому визнання його недопустимим доказом у справі автоматично не спростовує висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в даному випадку вина ОСОБА_2 окрім протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, висновком щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння та змістовно (щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння) не заперечується апелянтом.

Також відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, дійсно, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Проте у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 на складення протоколу не з`явився, відсутність відмітки про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП не становить порушення права ОСОБА_2 на захист, оскільки в нього було достатньо часу (з моменту зупинки 11 числа до дня запрошення на 23 число) для звернення за професійною правничою допомогою та реалізації інших своїх прав, передбачених Конституцією України. Разом із цим, факт неявки ОСОБА_2 для складення протоколу про адміністративне правопорушенням без повідомлення поважних причин такої неявки, апеляційний суд також тлумачить не на користь останнього.

Крім того суд враховує, що водій зобов`язаний знати свої права та обов`язки і їх не знання не може бути підставою для звільнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інші доводи апелянта є формальними та не впливають на правильність з`ясування обставин, що підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Керування водієм ОСОБА_2 11 липня 2023 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння "поза розумним сумнівом" доведено сукупністю вище перерахованих доказів, а тому за доведеності події та складу адміністративного правопорушення, у суду відсутні повноваження закривати провадження в справі.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа