Справа № 724/911/24
Провадження № 3/724/537/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м.Хотин

Суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Скрипник С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №294362 від 28.02.2024 року, водій ОСОБА_1 28 лютого 2024 року, о 17 год. 28 хв. в м.Хотин, по вул.Олімпійській, Дністровського району, Чернівецької області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не явився, однак його адвокат Боднарюк В.І. у судовому засіданні клопотав про закриття провадження у справі на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Боднарюк В.І. також надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання обґрунтоване тим, що в матеріалах справи відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, які б стали підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. У вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 нібито керував автомобілем із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення вимови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Однак зміст протоколу про адміністративне правопорушення зовсім не відповідає обставинам справи, адже як вбачається із долучених відеофайлів, водію ОСОБА_1 жодного разу не було озвучено ознак наркотичного сп`яніння, яки би стали підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Ознаки сп`яніння поліцейськими мають виявлятися під час спілкування з водієм, виходячи з його поведінки. В свою чергу, як вбачається із відео, поведінка ОСОБА_1 була досить адекватною, не викликала при цьому жодних зауважень у поліцейського. Крім того, обривистий, неповний відеозапис події Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відеозапис, долучений працівниками поліції до матеріалів справи є обривистим, неповним, не відображає при цьому факт оголошення ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які би стали підставою для проходження медичного огляду та факт оголошення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст.69 Конституції України та ст.268 КУпАП. Відсутність відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, із наявних відеозаписів, ОСОБА_1 не дивлячись на те, що йому не було озвучено ознак наркотичного сп`яніння, що стали підставою для медичного огляду, погодився на проведення такого огляду в медичному закладі, на неодноразові провокуючі запитання поліцейських, не відмовлявся від медичного огляду, в результаті чого був доставлений до Хотинської БЛ для проведення медичного огляду на стан нібито наркотичного сп`яніння. У лікарні ОСОБА_1 жодним чином не відмовлявся від проходження медичного огляду, бажав його пройти, для чого взяв відповідну ємкість і намагався здати біологічне середовище (мочу). Після декількох спроб здати біологічне середовище, ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що не може здати зразки на аналіз, натомість поліцейський повідомив, що очікує ще декілька хвилин і складає протокол за відмову, якої фактично не було. Якщо особа, в силу своїх фізіологічних особливостей, не має змоги пройти огляд із застосуванням тих чи інших методів дослідження, обов`язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду. ОСОБА_1 не було запропоновано здати інший біологічний зразок як того вимагає вищевказаний пункт Інструкції, та безпідставного складено протокол за відмову від проходження огляду.

Як видно із відеозаписів ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, жодного разу не висловлював заперечень з приводу проходження огляду, однак не зміг здати біологічні зразки в силу фізіологічних особливостей організму та був обмежений в часі працівниками поліції, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 фактичної відмови від проходження огляду та порушення ним п. 2.5 ПДР України. Долученими до протоколу відеофайлами не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Беручи до уваги клопотання, вивчивши та проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи в їх сукупності на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП України з таких підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тим самим, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявності в діянні особи, що є суб`єктом правопорушення всіх обов`язкових ознак складу такого правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №294362 від 28.02.2024 року, водій ОСОБА_1 28 лютого 2024 року, о 17 год. 28 хв. в м.Хотин, по вул.Олімпійській, Дністровського району, Чернівецької області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно наявних відеозаписів ОСОБА_1 висловив згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не дивлячись на те, що йому не було озвучено ознак наркотичного сп`яніння та був доставлений працівниками поліції до лікарні.

В лікарні ОСОБА_1 жодним чином не відмовлявся від проходження огляду, бажав його пройти, для чого взяв відповідну ємкість і намагався здати біологічне середовище.

Після декількох спроб здати біологічне середовище ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що не може здати зразки на аналіз.

Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що очікують ще декілька хвилин і складуть протокол про відмову від проходження огляду.

Відповідно до розділу ІІІ п.12, п.13 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 - предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Лікар, проводячи огляд, повинен обов`язково провести зовнішній огляд особи, а також провести лабораторні дослідження, передбачені інструкцією, з застосуванням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, отримати висновок дослідження біологічного середовища і на підставі отриманих даних скласти акт та висновок.

При цьому, якщо особа, в силу своїх фізіологічних особливостей, не має змоги пройти огляд із застосуванням тих чи інших методів дослідження, обов`язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду.

Ні лікар, ні працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 здати інший біологічний зразок як того вимагає вищевказаний пункт Інструкції, та безпідставного склали протокол за відмову від проходження огляду.

Як видно із відеозаписів ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, жодного разу не висловлював заперечень з приводу проходження огляду, однак не зміг здати біологічні зразки в силу фізіологічних особливостей організму та був обмежений в часі працівниками поліції - а томку суд не вбачає в діях ОСОБА_1 відмови від проходження огляду та порушення п. 2.5. ПДР України.

Факту відмови від проходження огляду не встановлено.

Інших джерел доказів, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, - суду не надано.

Поряд з цим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без надання належних і допустимих доказів на підтвердження викладеної у ньому події правопорушення, не є достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення, а отже, за відсутності інших доказів визнається судом неналежним.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Зазначене узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів та інших об`єктивних даних на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: факту відмови від проходження огляду, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та складу вказаного правопорушення в діях останнього, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК