ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 квітня 2024 рокуСправа №: 695/1694/23
Номер провадження 3/695/18/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Брус С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 30 квітня 2023 року о 22 годині 20 хвилин по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша, керуючи автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням авто, з`їхав на праве узбіччя, де здійснив наїзд на електроопору та паркан домоволодіння № 132, в результаті чого автомобіль, паркан та електроопора отримали пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні 28.11.2023 року ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 30 квітня 2023 року він не керував автомобілем, а за кермом був ОСОБА_2 . Вони пізно ввечері їхали із с.Коробівки на автомобілі Ауді з роботи. За кермом був ОСОБА_2 , на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_3 , а він сидів позаду. Вони заїхали у м.Золотоноша, на вул.Благовіщенській у ОСОБА_4 задзвонив телефон і він почав його доставати. Все відбулося швидко, він з`їхав на узбіччя і вони скоїли наїзд на електроопору. Він вийшов із автомобіля та побачив зламану електроопору. Після дорожньо-транспортної пригоди він посварився із ОСОБА_5 , який пішов з місця події і більше не повернувся. Коли приїхала поліція він взяв вину на себе, сказав, що за кермом був він, оскільки зрозумів, що ОСОБА_6 злякався і більше не повернеться, а на місці залишився тільки він та ОСОБА_3 Автомобіль Ауди оформлений на його батька ОСОБА_7 , а фактично автомобілем користується він. За два тижні до ДТП він продав автомобіль ОСОБА_8 , але не переоформив його, оскільки у ОСОБА_6 були проблеми з паспортом. Він взяв вину на себе, щоб скоріше закінчилося все. На наступний день з ОСОБА_9 вони пішли до поліції, але їм сказали, що протокол про адміністративне правопорушення складений і необхідно чекати виклику в суд.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. просив закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 30.04.2023 не керував транспортним засобом та не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що 30.04.2023 вони їхали з с. Коробівка на автомобіл разом з ОСОБА_1 та і ОСОБА_3 . За кермом був він, ОСОБА_1 сидів позаду нього, а на передньому сидінні сидів ОСОБА_3 . Вони заїхали у м.Золотоноша, по вул. Благовіщенській задзвонив його мобільний телефон. Він хотів його взяти, але трубка випала із рук. Він хотів дістати телефон, але він правим боком запецив бордюр потім наїхав на опору. Вони вийшли із автомобіля, ОСОБА_1 почав кричати, він злякався і сказав що піде до туалету, але пішов додому та не повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди. Зранку він разом із ОСОБА_1 пішли в поліцію, щоб повідомити, що він вчинив ДТП, але там їм сказали, що протокол вже складений і треба чекати суду. Посвідчення водія у нього немає, але незважаючи на це він у ОСОБА_1 купив автомобіль за 2 тижні до ДТП, але він його не переоформив, бо загубив паспорт.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 30 квітня 2023 року вони їхали з роботи з с. Коробівка в м. Золотоноша разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . За кермом був ОСОБА_6 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_1 сидів позаду. По дорозі у ОСОБА_6 впав мобільний телефон, він нахилився його підняти, та в цей час їх занесло і він скоїв наїзд електроопору. Всі вийшли з автомобіля, ОСОБА_1 з ОСОБА_6 почали сваритися, після чого ОСОБА_6 пішов додому. Коли приїхала поліція, то склали протоколи на ОСОБА_1 , оскільки він сказав, що він був за кермом.

У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_10 пояснив, що 30 квітня 2023 року він перебував на чергуванні, йому прийшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Він приїхав на місце події у АДРЕСА_2 та встановив, що був скоєний наїзд на електроопору. На місці події ОСОБА_1 говорив, що він був за кермом автомобіля та наїхав на електроопору. Травм у присутніх не було, швидка медична допомога не викликалась. ОСОБА_1 був з ознаками алкогольного сп"яніння, від нього відчувався запах алкоголю. Від огляду на стан алкогольного сп"яніння на місці за допомогою Драгера та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. Після чого були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП.

У подальші судові засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неодноразово не з"являвся, належним чином повідомлявся про місце, день та час їх проведення.

Таким чином, судом вживались всі належні та можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду, неодноразово спрямовував на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи у зв"язку із своїм відрядженням, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення на транспорті.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчить про зловживання процесуальними правами та свідоме затягування ОСОБА_1 розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Намагання шляхом зловживання процесуальними правами уникнути відповідальності за правопорушення не сприяє законності і не свідчить про сумлінне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством, а також суперечить положенням Конституції України про те, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості (ст. 23); кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.6 ст. 55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ч.1 ст. 68).

З огляду на те, що при повідомленні про місце і час розгляду справи, судом були вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зважаючи на вимоги ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст. 124 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні 28.11.2023 року особисто реалізував свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 забезпечено право на захист шляхом участі адвоката у розгляді даної справи з метою захисту його інтересів під час судового розгляду справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158100 від 30.04.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 30 квітня 2023 року о 22 годині 20 хвилин по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша, керуючи автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням авто, з`їхав на праве узбіччя, де здійснив наїзд на електроопору та паркан домоволодіння № 132, в результаті чого автомобіль, паркан та електроопора отримали пошкодження з матеріальними збитками. Під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП ОСОБА_1 був присутній, копію даного протоколу відмовився отримувати. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив, від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 квітня 2023 року о 22 годині 20 хвилин по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша, за участю водія ОСОБА_1 ;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 247429 від 30.04.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 30 квітня 2023 року о 22 годині 20 хвилин по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша, керував автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер або в медичному закладі відмовився в пристуності двох свідків;

- письмовими поясненнями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно яких 30 квітня 2023 року о 23 год 30 хв в м. Золотоноша по вул. Благовіщенська біля будинку № 130 вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за керування автомобілем AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, та в їх присутності водій відмовився від медичного проходження на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та за домогою приладу Драгер Алкотестер 6810.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, та були досліджені у судовому засіданні, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, під час відеофіксації, в результаті чого були складені стосовно нього протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається диск, на якому містить 6 відеофайлів.

Перший відеофайл тривалістю 1 хв 41 сек розпочинається о 22 годині 36 хвилин з того, що в темряві стоїть чоловік, позаду видно автомобіль. На питання поліцейських чоловік відповідає, що це його автомобіль і шукає документи. Чоловік показує поліцейському своє посвідчення водія та на питання поліцейського: «Ви за кермом були?» чоловік відповідає: «Так». Працівники поліції встановили адресу місця дорожньо-транспортної пригоди вул. Благовіщенська, 128.

На цьому відеофіксація закінчується.

На другому відеофайлі тривалістю 1 хв 29 сек відеозапис продовжується о 22 годині 40 хвилин та чоловік надає поліцейському своє посвідчення водія. Пійшовши до поліцейських чоловік говорить:«Хлопці, але сталася ця зупинка то я тоді сів за кермо» Поліцейський запитує:«А так не ти їхав?», на що чоловік говорить: «А так не я їхав», «друг мій…він поїхав». Поліцейський уточнює: «А чому він не залишився?» На що чоловік відповідає: «Так получилося». Інший поліцейський запитує: «Всі цілі?», чоловік відповідає: «Да». Далі поліцейський запитує: «А де ваш друг?», чоловік відповідає: «Та поїхав вже».

Відеофіксація закінчується.

На третьому відеофайлі тривалістю 37 сек відеозапис продовжується о 23 годині 09 хвилин та біля чоловіка стоїть ще один молодий хлопець. На питання поліцейського: «А їхали ви за кермом?», чоловік, який надавав посвідчення водія відповідає: «Так, ОСОБА_1 ». На питання поліцейського: «Ви вдвох їхали», ОСОБА_1 відповів: «Так». Поліцейський запитує ОСОБА_1 : «Пояснення будете надавати по факту ДТП?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Звичайно…так».

На цьому відеофіксація закінчується.

На четвертому у відеофайлі тривалістю 45 сек відеозапис продовжується о 23 годині 11 хвилин та на питання поліцейського молодий хлопець називається « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Потім ОСОБА_1 говорить, що не буде давати свої поснення по справі, оскільки він у стресі. На питання працівників поліції чи потребує він швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 відповідає: «Ні, немає…ніяких пояснень я не буду давати…ніяких швидких не потрібно».

На цьому відеофіксація закінчується.

На п`ятому відеофайлі тривалістю 36 сек відеозапис продовжується о 23 годині 30 хвилин та поліцейський встановлює особи свідків ОСОБА_12 …та ОСОБА_11 . Біля них стоїть ОСОБА_1 і поліцейський його запитує «Ви водій?», він відповідає: «Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Далі поліцейський пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера або у встановленому законом порядку в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповідає: «Я тверезий…вибачте, але я не буду проходити». Поліцейський уточнює у нього: «Ви відмовляєтесь?», ОСОБА_1 відповідає: «Я відмовляюся». При цьому свідки підтвердили, що вони чули відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На цьому відеофіксація закінчується.

На другому відеофайлі тривалістю 1 хв 19 сек відеозапис продовжується о 00 годині 10 хвилин та поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього складений адмінпротокол за ч. 1 ст. 130 за керуваання автмобілем з явними ознаками ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду, показує йому протокол та пропонує ОСОБА_1 підписатися в протоколі та надати пояснення, на що ОСОБА_1 відмовляється. Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про складений протокол за вчинене ДТП, за пошкоджений паркан та електроопору, та запитує чи буде він підписувтися в ньому та надавати пояснення, на що ОСОБА_1 відповідає: «Ні, не надаю». Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що посвідчення водія у нього вилучається, а документи на автомобіль і страховку будуть повернуті родичам. Відеофіксація закінчується.

З переглянутих відеозаписів, при фіксації вказаних обставин під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 жодного разу не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем, не називав будь-яких прізвищ, зокрема ОСОБА_6 , пояснюючи тільки, що він не керував транспортним засобом. При цьому під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово змінював свої пояснення, наполягаючи спочатку, що за кермом автомобіля перебував він під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а потім говорячи, що за кермом транспортного засобу був його друг.

Суд зазначає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Будь-яких даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, суду не надано.

Під час огляду відеозаписів було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 та його захисником доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ним зі складеним відносно нього протоколом.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ст. 124 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу даних письмово не заявляв, відмовився від надання пояснення та підпису в складеному відносно нього протоколі.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158100 від 30.04.2023 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбченого ст. 124 КУпАП складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол та свідками. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності.

Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 12.1 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом, оскільки ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору та паркан домоволодіння № 132, в результаті чого автомобіль, паркан та електроопора отримали пошкодження з матеріальними збитками.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про невизнання своєї вини, у зв`язку з тим, що під час відеофіксації вказаних обставин, а саме на відеозаписі DSJ-0021_100083, 2023/04/30, 22:36:34, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 спочатку не заперечував керування автомобілем, наполягав на тому, що він водій, надав посвідчення водія, потім заперечував перебування за кермом, та говорив, що автомобілем керував його друг, прізвище якого не називав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував керування автомобілем та пояснив, що автомобілем керував його товариш ОСОБА_2 .

З огляду на все вищенаведене, суд не бере до уваги надані у судовому засіданні непослідовні та нестабільні пояснення ОСОБА_1 , як такі, що виключають його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вважає їх намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке грунтується на власній інтерпретації подій, але не доведено у судовому засіданні жодним доказом, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду, узгодженими між собою, матеріалами справи, зокрема відеозаписами, та іншими матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем Ауді А6, д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, судом встановлено, що ОСОБА_1 на час інкримінованих подій був особою, яка порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Пояснення свідка ОСОБА_6 , який є товаришем особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про те, що він перебував за кермом транспортного засобу, які не узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, суд не приймає до уваги та вважає їх не переконливими, не чіткими, не послідовними, не логічними та розцінює їх як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на підставі дружніх відносин. Суд приходить до такого висновку виходячи також із того, що ОСОБА_6 не отримував посвідчення водія, що ставить під обгрунтований сумнів його здатність керувати транспортним засобом.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , який є товаришем особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які не узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, суд не приймає до уваги та вважає їх не переконливими, не чіткими, не послідовними, не логічними та розцінює їх як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на підставі дружніх відносин.

Зазначені пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , надані ними у судовому засіданні, повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході судового розгляду зазначеними матеріалами справи, зокрема відеозаписом, на якому жодного разу не згадувалося прізвище « ОСОБА_9 ». При цьому сам ОСОБА_1 жодного разу не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем, не називав будь-яких прізвищ, зокрема ОСОБА_6 .

У судове засідання неодноразово не з`являлись свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , на виклику яких захисник не наполягав, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Зазначеним особам неодноразово надсилалися повістки рекомендованими листами.

Згідно ст. 272 КУпАП свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають встановленню по даній справі.

З аналізу даної норми слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов"язком, тоді як наявні матеріали справи містять для суду всю необхідну інформацію, яка підлягала встановленню по ній.

Неявка у судове засідання свідків не перешкоджає розгляду справи, оскільки судом були вжиті всі необхідні та можливі заходи для їх виклику у судове засідання, тоді як наявні матеріали справи містять для суду всю необхідну інформацію, яка підлягала встановленню по ній.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи, зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту, не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вина його доведена встановленими судом доказами «поза розумним сумнівом».

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, та вина його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд зауважує, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку. Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, судді не надано.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

За приписом п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом трьохмісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення. Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суд при здійсненні правосуддя діє у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручається у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Відтак, враховуючи, що на момент розгляду справи закінчився строк, протягом якого на ОСОБА_1 можливо накласти адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 40-1, 124, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бойко Н.В.