ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2010/22 Головуючий суддя І інстанції Ізмайлов І. К.
Провадження № 33/818/150/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Царьова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Царьова Р.В. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 15 листопада 2022 о 21 годині 45 хвилин по пр. Олександрівському, 184 в м. Харкові, керував транспортним засобом ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисником Царьовим Р.В. було подано апеляційну скаргу на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовані усі обставини, які підлягають з`ясуванню та не надана їм належна оцінка. Зокрема, захисник Царьов Р.В. посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відомості матеріалів справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням чинного законодавства у зв`язку з тим, що працівниками поліції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також автомобіль, яким він ніби то керував, не вилучено на штрафний майданчик або іншим чином не забезпечено безпеку учасників дорожнього руху.

У зв`язку з чим, просить закрити адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Царьов Р.В. просив поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 року, посилаючись на те, що копія повного тексту оскаржуваної постанови була отримана ОСОБА_1 та його захисником 30.10.2023 року.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Царьова Р.В .

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Царьова Р.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні під час апеляційного перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник Царьов Р.В. підтримали подану апеляційну скаргу. У своїх поясненнях посилались на те, що працівниками поліції складено протокол про притягнення ОСОБА_1 безпідставно та з порушенням чинного законодавства. Під час складання адміністративного матеріалу працівниками поліції не допитано свідка, який був присутній на місці аварійної зупинки транспортного засобу, як фахівець з ремонту транспортних засобів та мав після нетривалого ремонту (заміни акумуляторної батареї) доправити автомобіль, що належав ОСОБА_1 до місця парковки неподалік. Відомості матеріалів справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, посилались на те, що відомості, повідомлені свідком - фахівцем з ремонту транспортних засобів були, судом першої інстанції під час його допиту були сприйняті та оцінені невірно.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 223954 від 15.11.2022 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 15.11.2022 року о 21 год. 45 хв., по пр. Олександрівському, 184 в м. Харкові, транспортним засобом ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та в медзакладі КНП «ХОРОНД» у лікаря-нарколога водій відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №223954 від 15 листопада 2022 року, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив власний підпис, будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);

- довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія № НОМЕР_2 видане 28.01.2022 року (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4);

- відомостями рапорту, згідно яких 15.11.2022 року о 21 год. 45 хв, за адресою м. Харків, пр-т Олександрівський 184 працівниками поліції за порушення п.11.4 ПДР України був зупинений автомобіль ВАЗ 212140 під керуванням ОСОБА_1 . Під час розгляду справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та в медзакладі КНП «ХОРОНД» у лікаря-нарколога водій відмовився. У зв`язку з дією на момент складання адміністративного матеріалу комендантської години свідки не залучались, велась безперервна відеофіксація. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову ЕАР6177069 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортного засобу, авто залишилось на місці зупинки припаркованим без порушень ПДР (а.с.5);

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№223954 а.с. 3;

На відеозаписі зафільмовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу (час 24 хв. 10 с. - 27 хв. 00 с.) З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що саме він керував транспортним засобом «Ніва». На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору, а також у закладі охорони здоров`я відмовився. Працівниками поліції водій був повідомлений, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складений протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було відсторонено від керування транспортними засобами та тимчасово вилучено посвідчення водія.

Жодних заяв чи клопотань про залучення свідків ОСОБА_3 працівникам поліції не заявляв. Про порушення його прав працівниками поліції в будь-який спосіб не зазначив.

Відомостями тривалого відеозапису не встановлено жодних сторонніх осіб або свідка на присутність якого посилаються ОСОБА_1 та його захисник. Натомість об`єктивно вбачається, що припаркований на смузі зустрічного руху автомобіль державний номерний знак НОМЕР_1 з увімкнутими фарами. Крім того, в порушення правил дорожнього руху на зазначеному транспортному засобі також не були включені сигнали аварійної зупинки; знаки аварійної зупинки невиставлені.

Зазначені відомості відеозапису в своїй сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ212140 державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. ОСОБА_1 та його захисник Царьов Р.В. в судовому засіданні повідомили суд апеляційної інстанції, що оскаржували дії працівників поліції до керівництва Управління патрульної поліції в Харківській області та отримали відмову на подану скаргу. Однак, письмових документів на підтвердження своїх доводів суду апеляційної інстанції не надали.

Крім того, стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб - працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника Царьова Р.В. в цій частині, а зазначені твердження слід розцінювати, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Натомість, саме відмова від проходження медичного огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у відомостях відеозапису (а.с.3) та у рапорті працівника поліції (а.с. 5).

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративну відповідальність відносно ОСОБА_1 з порушенням приписів чинного законодавства у зв`язку із неотриманням працівниками поліції у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності розписки про заборону керування транспортними засобами, а також не вилучено транспортний засіб або іншим чином не забезпечено безпеку учасників дорожнього руху є безпідставними, необґрунтованими та не узгоджуються з відомостями матеріалів справи.

Вимогами ч. 3. ст. 265-2 КУпАП встановлено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу, тобто таке затримання транспортного засобу має бути обумовлено порушенням чітко визначених правил дорожнього руху.

Разом з цим слід врахувати, що така процесуальна дія як тимчасове затримання транспортного засобу є окремою процесуальною дією уповноважених на те органів або посадових осіб. Процесуальні документи, складені за наслідками виконання таких дій, додаються до матеріалів адміністративного правопорушення лише у разі їх складання та можуть мати відповідне доказове значення. Проте, відсутність таких документів у матеріалах про адміністративне правопорушення жодним чином не спростовує процесуально значущий факт об`єктивної сторони у справах про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, а саме проходження огляду на стан відповідного сп`яніння чи відмови у його проходженні.

Під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його автомобіль дійсно знаходився на дорожній смузі з порушеннями чинних правил дорожнього руху України, однак після складання матеріалів про адміністративне правопорушення був перепаркований працівниками поліції.

У зв`язку з чим працівники поліції не мали об`єктивних підстав тимчасово затримати транспортний засіб шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, а отже і не повинні були складати акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

З відомостей рапорту інспектора Півненка І. (а.с.5) вбачається, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом, а сам транспортний засіб припаркований без порушень ПДР.

Крім того відтвореним відеозаписом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративну відповідальність працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що у водія будуть вилучене посвідчення водія.

Разом з тим, працівники поліції повідомили особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що після складання адміністративного матеріалу водія буде доправлено до місця проживання. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами.

Таким чином доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника в цій частині є необґрунтованими, безпідставними та мають розцінюватись, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

До тверджень ОСОБА_1 та його захисника Царьова Р.В. щодо обставин, які склалися з моменту вимушеної зупинки транспортного засобу до початку спілкування особи, яка притягається до адміністративного правопорушення з працівниками поліції з приводу порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, зокрема п. 11.4 та п. 2.5 ПДР України, а також неправильним інтерпретуванням судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_4 щодо моменту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, керування ним транспортним засобом та обставин, які передували складенню протоколу про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 слід ставитись критично з наступних підстав.

З відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення ААД№223954 від 12.11.2022 року не вбачається присутність свідка ОСОБА_4 на протязі всього відеозапису (приблизно 40 хв. відеозапису). Заяв чи клопотань з приводу залучення цього свідка ОСОБА_1 відомості протоколу та відеозапису не містять. Про наявність цього свідка не зазначено також і у рапорті працівника поліції. Більш того, ані матеріали справи, отримані працівниками поліції, ані відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення не містять відомостей перебування ОСОБА_4 в момент складання працівниками поліції адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 поряд із зупиненим транспортним засобом, який належав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість з відомостей рапорту інспектора Півненка І. вбачається, що у зв`язку з дією на момент складання адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 комендантської години залучити свідків не було можливим.

Крім того з відеозапису вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився на зустрічній смузі дороги з увімкненими фарами та з порушенням правил дорожнього руху, які вимагають виконання водіями відповідних дій у разі аварійної зупинки. Крім ОСОБА_1 та працівників поліції біля автомобіля нікого відеозаписом не зафіксовано.

Пунктом 15.14 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до вимог п. 9.11 цих Правил, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Як повідомив ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції, самостійно усунути транспортний засіб з проїзної частини він не зміг, знаки аварійної сигналізації в нього не працювали у зв`язку із поломкою акумуляторної батареї, а знаків аварійної зупинки в нього не було.

Однак, ці дії не були вчинені водієм і після відновлення роботи автомобіля. Транспортний засіб не був прибраний з проїзної частини навіть за допомогою ОСОБА_4 , як у спосіб активного керування, так і у спосіб застосування мускульної сили шляхом кочення автомобіля, що свідчить про відсутність ОСОБА_4 під час отримання працівниками поліції адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 .

Більш того, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих суду апеляційної інстанції, саме ОСОБА_4 мав після відновлення роботи транспортного засобу в якості тверезого водія керувати цим автомобілем, однак з невідомих суду причин не залишився з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою виконання прохання ОСОБА_1 щодо перепаркування автомобіля на інше місце неподалік.

Зазначене, поза розумним сумнівом, свідчить, що саме ОСОБА_5 був водієм транспортного засобу, а отже і повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Крім того, ані ОСОБА_1 ані його захисник Царьов Р.В. клопотань про повторний допит свідка ОСОБА_4 до суду Харківського апеляційного суду не надавали. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції був фактично позбавлений можливості безпосередньо сприймати та досліджувати покази цього свідка в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Також, ОСОБА_1 пояснив суду апеляційної інстанції, що штраф, призначений працівниками поліції за ч.2 ст. 122 КУпАП за постановою від 15.11.2022 року, яка передувала складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП ААД№223954, він сплатив. Це вказує на те, що ОСОБА_1 погодився як з діями працівників поліції щодо винесення відносно нього постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, так і з діями працівників поліції, пов`язаними із складання відносно нього адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП чим фактично визнав законність дій працівників поліції.

Таким чином, до доводів захисника Царьова Р.В. в цій частині слід ставитись критично та розцінювати їх, як обраний спосіб та тактику захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Царьова Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року.

Клопотання захисника Царьова Р.В. про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков