Справа № 162/34/24 Провадження №33/802/233/24 Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судового засідання Білоуса І.Л., Масюка М.І., захисника Жегестовської К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 13 годині 10 хвилин 23 листопада 2023 року на автодорозі між селищем Любешів та селом Залізниця Камінь-Каширського району Волинської області всупереч пунктам 2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «Chrysler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив з`їзд транспортного засобу у кювет. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю спричинено механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій також просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, який, на його переконання, пропущений з поважних причин. Вважає оскаржене судове рішення необґрунтованим та незаконним, при цьому судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи. Наявним в матеріалах справи доказам не надано належної оцінки, а тому висновки суду викладені в оскарженій постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Також апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що про судове засідання, яке відбулося 12 лютого 2024 року він повідомлений не був і тому не мав можливості надати свої пояснення по справі, як і не було викликано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для з`ясування обставин справи.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує факт перебування 23 листопада 2024 року за кермом автомобіля «Chrysler», реєстраційний номер НОМЕР_1 та відповідно свою участь у вчиненні ДТП. Вказує, що свідок ОСОБА_3 перебував за кермом в зазначений час і дату, а у зв`язку із проханням останнього він взяв провину на себе та вказані вище свідки події можуть це підтвердити.

Апелянт просить викликати і допитати свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та постанову Любешівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2024 року скасувати, а провадження стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, який підтримав апеляційну скаргу, доходжу наступного висновку.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а під час апеляційного розгляду підтверджено, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, отже з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських.

Проаналізувавши наведені докази суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та з вказаними висновками погоджується і апеляційний суд.

Сама подія, внаслідок якої відбулось ДТП в апеляційній скарзі фактично не оспорюється, та доводиться зібраними у справі доказами.

Разом з тим, заперечуючи причетність до згаданих правопорушень, позиція ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що транспортним засобом він не керував, а скоїла ДТП та була за кермом інша особа, якій він надав свій автомобіль.

Проте, такі твердження у повній мірі спростовуються наявними у справі доказами та апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Відеозаписом, який, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні згаданих адміністративних правопорушень був врахований суддею суду першої інстанції, було проглянуто і апеляційним судом у порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

З вказаного відеозапису вбачається, що при приїзді працівників поліції на місце ДТП ОСОБА_1 перебував біля транспортного засобу. Надалі при спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 він перебування за кермом автомобіля не заперечував, а навпаки надавав інформацію щодо реєстраційних документів на транспортний засіб. На запитання поліцейських щодо обставин ДТП, можливі причини дорожньо-транспортної пригоди відповідав та вказував про керування автомобілем саме ним. Оскільки у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, то йому як водієві транспортного засобу працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу «Драгер». Зокрема, на відеозаписі зафіксовано момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результат становив 1,40 проміле. Згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, стверджено власноручним підписом у роздруківці чеку приладу «Драгер», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та у зобов`язанні про відсторонення від керування транспортним засобом протягом 24 годин.

Таким чином, відеозаписом, долученим до матеріалів справи спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а інших обґрунтованих обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що в діях останнього відсутній склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень, захисником та самим ОСОБА_1 не наведено.

Окрім цього, у схемі місця ДТП ОСОБА_1 вказаний як єдиний учасник ДТП, з чим останній також погодився, та підтвердив виявлені на автомобілі видимі пошкодження. Тому дані про те, що він не перебував за кермом автомобіля, а також те, що була інша особа, апеляційний суд вважає надуманими, і такими, що не відповідають дійсності.

Слід звернути увагу, що поведінка ОСОБА_1 зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимоги та запитання працівників поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оформлення протоколів про адміністративні правопорушення стосовно нього, здійснював свідомі дії, розумів ситуацію, у якій опинився, будь-якого тиску зі сторони працівників поліції не зафіксовано, тому немає підстав робити висновок, що ОСОБА_1 не розумів вчинених ним дій під час документування правопорушення чи не розумів їх наслідків.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких описані обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, перебування за кермом саме ОСОБА_1 та вживання напередодні алкогольних напоїв разом з останнім. Вказані письмові пояснення узгоджуються з матеріалами справи та обставинами викладеними в протоколах про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та в апеляційного суду відсутні сумніви у їх достовірності.

Що стосується клопотання апелянта про допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , то підстави для його задоволення відсутні, за наявності достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене вище, працівниками поліції правильно встановлено особу водія, який 23.11.2023 на автодорозі між селищем Любешів та селом Залізниця Камінь-Каширського району Волинської області керував транспортним засобом марки «Chrysler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а отже в діях ОСОБА_1 наявні склад адміністративного правопорушення, передбаченого і ст. 124 КУпАП так і ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отож, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апелянта, що він не винен у скоєнні ДТП, оскільки взяв вину на себе, не приймаються до уваги так як апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Також ОСОБА_1 та захисником не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі та не надано доказів на спростування вчинених адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції з`ясовані всі фактичні обставини справи, передбачені ст. 280 КУпАП, які мають істотне значення для правильного її вирішення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права апеляційним судом не встановлено, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Любешівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2024 року стосовно нього залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок