ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 680/799/23

Провадження № 33/4820/209/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н..П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Солов`я Олександра Васильовича на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , працює у ТОВ «Агро Сервіс», -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору у дохід держави.

За постановою суду, 18 листопада 2023 року о 22 год. 40 хв. на території готельного комплексу «Хвиля» по вул. Кольчака, 24а, смт. Нова Ушиця, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , заднім ходом, перед початком руху, не впевнившись в його безпечності, скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Окрім того, ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 22 год. 40 хв. в смт. Нова Ушиця по вул. Кольчака, 24а, керував автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Соловей О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, та ухвалити нову, якою провадження по даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Вважає, що постанова винесена із грубим порушенням норм права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Суд необґрунтовано притягнув його до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки даного правопорушення він не вчиняв.

Пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , на думку адвоката, є неналежними доказами, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася в темну пору доби, а вікна їх готельного номеру, за показами свідка ОСОБА_4 , виходять в протилежну сторону від місця знаходження автомобілів. Тому потерпіла та свідок не могли бачити момент зіткнення.

Крім того, потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду подала заяву, у якій вказала, що їй не відомо хто саме керував транспортним засобом, однак припускала, що у момент дорожньо-транспортної пригоди ним керував ОСОБА_1 , оскільки автомобіль належить йому.

Суд, ухвалюючи постанову, вийшов за межі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, чим порушив ст. 6 Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, оскільки встановив інший механізм зіткнення транспортних засобів.

Вказує, що працівниками поліції безпідставно пред`явлено ОСОБА_1 вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки транспортним засобом він не керував, працівниками поліції не зупинявся, а тому не був зобов`язаний проходити такий огляд.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 18 листопада 2023 року о 22 год. 40 хв., хоча працівники поліції прибули лише о 00 год. 23 хв. 19 листопада 2023 року та не могли встановити факту його перебування в стані алкогольного сп`яніння у вказаний у протоколі час, отже інформація викладена у протоколі є недостовірною, а тому такий доказ є недопустимим.

Судові засідання у даній справі неодноразово відкладались за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Солов`я О.В. Зокрема, судове засідання 13 березня 2024 року адвокат просив відкласти у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, судові засідання 15 березня 2024 року та 19 березня 2024 року через зайнятість в інших справах та у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у КНП «Медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ведичанської селещиної ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Разом з тим, згідно з даними відповіді директора КНП «Медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ведичанської селещиної ради Могилів-Подільського району Вінницької області Є. Цибульчак № 238/01-14 від 19 березня 2024 року, наданої на запит апеляційного суду, стан здоров`я ОСОБА_1 дозволяв йому брати участь у судовому засіданні апеляційного суду 19 березня 2024 року.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29 травня 2008 року «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року «Мороз та інші проти України» та інші).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 серпня 2018 року (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч.1 ст.268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що «сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Як зазначено в ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою.

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду вчетверте не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується даними телефонограми секретаря судового засідання. Під час передачі телефонограми ОСОБА_1 повідомив, що з`явитись у судове засідання змоги не має, оскільки хворіє. Однак, будь-яких доказів, які б це підтвердили, до апеляційного суду не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав.

Окрім того, як вбачається даних трекінгу рекомендованого повідомлення № 085, судова повістка, направлена за адресою проживання ОСОБА_1 , була повернута за зворотною адресою, у зв`язку із відсутністю адресата.

Отже, ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому перешкоди для її розгляду відсутні.

Таким чином, з метою запобігання зловживанню процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, та затягуванню розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не буде порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

Хоча ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених місцевим судом.

Зокрема, із пояснень ОСОБА_1 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що 18 листопада 2023 року автомобіль «Volkswagen Bora», яким він користується знаходився на території готельного комплексу «Хвиля». Близько 22 години у двері його номера постукала ОСОБА_6 з чоловіком та повідомила, що її автомобіль пошкоджено. Вийшовши разом на вулицю, вони побачили, що дійсно автомобіль ОСОБА_2 був пошкоджений (лівий передній бампер), а попереду стояв його автомобіль із незначними пошкодженнями заднього бамперу. Яким чином утворилися механічні ушкодження на автомобілях ОСОБА_1 пояснити не зміг. Згодом приїхали працівники поліції і запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, від проходження такого огляду він відмовився, оскільки вживав алкоголь.

Допитана місцевим судом свідок ОСОБА_4 , яка є власником готелю «Хвиля», повідомила суду, що 18 листопада 2023 року на території зазначеного готелю відбувалась суперечка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо пошкодження автомобіля останньої. На відеозаписі, який вона продемонструвала поліцейським, було зафіксовано факт пошкодження автомобіля ОСОБА_2 , автомобілем, яким користується ОСОБА_1 .

Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними із:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2023 року серії ААД № 304407, згідно яких 18 листопада 2023 року о 22 год. 40 хв. в смт. Нова Ушиця по вул. Кольчака, 24а водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився. Внаслідок його дій було вчинено дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 3);

- протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2023 року серії ААД № 304398, з якого вбачається, що 18 листопада 2023 року у смт. Нова Ушиця по вул. Кольчака, 24А, на території готельного комплексу «Хвиля» водій автомобіля «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався заднім ходом. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками (а.с. 36);

- схеми місця ДТП від 18 листопада 2023 року, на якій зафіксоване місце ДТП, положення транспортних засобів, місце зіткнення, механічні пошкодження автомобілів, зокрема пошкодження переднього бамперу з лівої сторони, вм`ятина на передньому лівому крилі, пошкодження лівої фари та бачка омивача транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , та пошкодження заднього бампера та заднього лівого крила транспортного засобу «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 39);

- письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 листопада 2023 року, згідно яких 18 листопада 2023 року близько 22 год. 40 хв. по вул. Кольчака, 24, в готелі «Хвиля», вона через вікно свого номеру побачила, як особа, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сіла за кермо авто «Volkswagen Bora» та почала здійснювати різкі рухи під час керування ним. Рухаючись заднім ходом, водій двічі допустив зіткнення із її автомобілем «Toyota Avensis», який був припаркований на території закладу. Після цього, вказана особа представилась їй як ОСОБА_1 , пообіцяв відшкодувати заподіяну шкоду. Однак згодом він змінив свою думку, тому вона викликала поліцію, про що також свідчить рапорт поліцейського від 18 листопада 2023 року (а.с.13);

- письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , якими підтверджується, що 18 листопада 2023 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи в номері № 1 готелю «Хвиля» почув голосний шум. Визирнувши у вікно, він побачив як у автомобіль його дружини ОСОБА_2 «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , в`їхав інший автомобіль. Він вийшов на вулицю та побачив, що автомобіль «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , мав механічні пошкодження. Водій транспортного засобу «Volkswagen Bora» спочатку визнав свою вину, вибачався, та обіцяв відшкодувати завдану шкоду, але пізніше змінив свою думку, після чого його дружина викликала поліцію (а.с. 11);

- письмових пояснень ОСОБА_4 , якими підтверджується, що 18 листопада 2023 року близько 22 год. 40 хв. на території готельного комплексу «Хвиля» сталася ДТП за участі водія автомобілів «Toyota Avensis» ОСОБА_2 та «Volkswagen Bora», яким керував ОСОБА_1 (а.с. 12);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак сп`яніння від 19 листопада 2023 року, згідно якого працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду останній відмовився (а.с. 7);

- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що біля готельного комплексу знаходяться автомобілі «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , із механічними пошкодженнями. Власниця готельного комплексу «Хвиля», в присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ще двох чоловіків продемонструвала поліцейським відеозапис з камер відеоспостереження закладу, де чітко видно, що особа чоловічої статі, керуючи автомобілем «Volkswagen Bora», рухаючись заднім ходом, здійснила наїзд у передню ліву частину автомобіля «Toyota Avensis», який перебував позаду у нерухомому стані, після цього водій вийшов із автомобіля. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 поводив себе зухвало, агресивно як відносно поліцейських, так і щодо потерпілої та іншої особи чоловічої статті, погрожував їм завданням тілесних ушкоджень, нецензурно висловлювався. В ході оформлення адміністративних матеріалів він чинив різні перепони щодо встановлення обставин справи, ідентифікації його особи, складання протоколів. На відеозаписі (00:38) зафіксована пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі у зв`язку із ознаками алкогольного сп`яніння та вчиненням ДТП, на що він спочатку погодився. Проте коли поліцейський, виходячи із приміщення сказав ОСОБА_1 «поїхали», останній відповів, що немає підстав для проходження такого огляду та готовий його пройти, якщо йому поліцейський пред`явить відеозапис обставин ДТП, на що працівник поліції повідомив, що таке відео йому вже було продемонстровано. Згодом ОСОБА_1 вказав, що вжив алкогольні напої після того, як побачив поліцейських, оскільки був у стресі. На пропозицію вийти на вулицю для проходження огляду за допомогою технічного засобу на місці ОСОБА_1 відмовився. Далі після відібрання пояснень від свідків та потерпілої, поліцейський знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд, проте останній зазначав, що пройде тест, однак продовжував заперечувати факт ДТП, свою причетність до неї (01:42) і наявності підстав для проходження огляду.

А тому, працівники поліції правильно розцінили таку поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що відповідно склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , згідно яких саме ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду не можуть бути враховані судом, оскільки вказані особи, на його думку, не могли бачити хто саме перебував за кермом автомобіля, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане є лише його суб`єктивною думкою.

Як вбачається із письмових пояснень потерпілої та свідка ОСОБА_3 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобілем керував ОСОБА_1 . Такі пояснення були надані одразу на місці події працівникам поліції, написані ними власноручно та підписані особисто. Вони узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами, зокрема із письмовими поясненнями ОСОБА_4 , відібраними працівниками поліції одразу на місці події, та в сукупності підтверджують встановлені судом обставини, а саме перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля на момент події.

Отже, підстав сумніватись у їх правдивості апеляційний суд не вбачає.

Крім того, із даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, а саме із файлу під назвою «0000010__0005» вбачається, що ОСОБА_1 у розмові із працівниками поліції зазначив «… я не впевнений, що це я скоїв, але якщо є відеодоказ, то я готовий нести відповідальність за ст. 124 КУпАП, 130 ні», «можливо це я скоїв, я не спорю». Отже, він фактично визнав свою причетність до скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також, місцевим судом правильно взято до уваги те, що ОСОБА_1 не вживав жодних заходів, для того щоб встановити особу, яка скоїла дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем «Volkswagen Bora», яким він користується.

Що стосується пояснень потерпілої ОСОБА_2 , направлених на електронну адресу суду 29 січня 2024 року, в яких вона повідомила, що їй невідомо хто керував автомобілем «Volkswagen Bora», хоча коли трапилась ДТП вона припускала, що це був ОСОБА_1 , то місцевий суд правильно не взяв до уваги такі, оскільки вони суперечать її письмовим поясненням, наданим одразу на місці події, а отже вказане є способом сприяти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевий суд правильно встановив, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. А тому він зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи захисника про те, що суд при ухвалені постанови вийшов за межі протоколу адміністративне правопорушення та порушив ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки встановив інший механізм зіткнення транспортних засобів ніж вказано у протоколі про адміністративне правопорушення є неспроможними.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Із даних протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2023 року серії ААД № 304398 вбачається, що водій автомобіля «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 ., який рухався заднім ходом, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальнісь передбачена ст. 124 КУпАП.

Натомість, місцевий суд, детально дослідивши усі зібрані у справі докази, встановив, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, перед початком руху не впевнився в його безпечності через що скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження.

Встановлення саме такого механізму зіткнення, на думку апеляційного суду, не є виходом за межі протоколу про адміністративне правопорушення (обвинувального акту), оскільки жодним чином не впливає ні на кваліфікацію вчинених ОСОБА_1 дій, ні на об`єм пред`явленого обвинувачення, а лише свідчить про повний та всебічний розгляд справи.

Доводи захисника про те, що вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною, адже він автомобілем не керував та не був зупинений ними, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Що стосується доводів захисника про те, що працівники поліції не могли встановити факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння о 22 год. 40 хв. 18 листопада 2023 року, як зазначено у протоколі, тому що вони прибули на місце події лише о 00 год. 23 хв. 19 листопада 2023 року, то такі на увагу суду не заслуговують, оскільки з вищенаведених доказів, зокрема із пояснень потерпілої ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що адміністративні правопорушення були вчиненні саме о 22 год. 40 хв. 18 листопада 2023 року, як правильно встановлено судом першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено повністю, тому він підлягає адміністративній відповідальності.

При накладенні стягнення, місцевим судом правильно враховано вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, та обґрунтовано накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КупАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Солов`я Олександра Васильовича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.