Справа № 570/721/24
Номер провадження 3/570/550/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., з участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Левченко К.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.07.1998 р. Дніпропетровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, працює апаратником екстракторщиком ТОВ "Соя-Біотек", за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, права згідно ст.ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України роз`яснено, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №338274 від 09.02.2024 р., 20.01.2024 р. о 06 год. 20 хв. ОСОБА_1 перебував по місцю проживання за адресою АДРЕСА_2 , де вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме провокував на конфлікт (знімаючи все на мобільний телефон), закривав двері (не дозволяв вийти з будинку, забирав речі), чим завдав психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, що вчинив повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що він дійсно знімав подію 20.01.2024 р. на свій мобільний телефон аби убезпечити себе від ОСОБА_2 , це єдиний інструмент захисту від постійних провокацій нею конфліктів. Пояснює, що авто ОСОБА_2 стояло в гаражі, його авто в дворі біля гаража. Вранці вона через це не змогла відкрити двері гаража і виїхати, тому вчинила скандал. Вона його з вечора 19.01.2024 р. не попередила, що буде так рано зранку 20.01.2024 р. виїжджати. Він прокинувся від її криків, від`їхав від гаража, і ОСОБА_2 з дитиною поїхали з дому. Потім він поїхав зі своїми колегами на роботу, по дорозі зустріли поліцейських, які, як виявилося, їхали на виклик ОСОБА_3 . Не підтримав клопотання про виклик у судове засідання дільничого ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Левченко К.В. у судовому засіданні підтримала письмові заперечення вх. 4044 від 06.03.2024 р. З приводу досліджених у судовому засіданні усіх 3-х CD дисків, зокрема і долученого у судовому засіданні 29.03.2024 р., пояснила, що помилково було долучено диск із записом події 20.01.2024 р., який знімав ОСОБА_1 на свій мобільний телефон, а не витребуваний на її адвокатський запис з бодікамер поліцейських. Просить провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Пояснює, що усі конфлікти на даний час вичерпані, оскільки вирішений спір щодо поділу їхнього спільного майна.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Бринцева С.С. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У заяві ЕП-1780/24 Вх. від 29.03.2024 р. адвокат Бринцева С.С. просить слухати справу без її участі через неможливість приймати участь в судовому засіданні, бо знаходиться на стаціонарному лікуванні; не заперечує проти слухання справи у їхню відсутність. Вказує, що 22.03.2024 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір по поділ майна подружжя, тому ОСОБА_2 не бажає мати будь-які відносини з ОСОБА_1 , не може приймати участь в судовому засіданні, просить справу слухати без її участі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком)визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №338274 від 09.02.2024 р., вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.173-2 КУпАП, є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Ч. 2 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Разом з цим, на переконання суду, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про обставини вчинення домашнього насильства, що заперечується у письмових поясненнях ОСОБА_1 .

Відомості про наявність свідків правопорушення у протоколі не вказані.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №338274 від 09.02.2024 р. не розкриває суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, адже у ньому не вказано, якими саме діями останній вчинив відносно колишньої дружини психологічне домашнє насильство та завдав психологічної шкоди її здоров`ю.

У той же час, відносини, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носять цивільно-правовий характер, оскільки між ними був наявний спір щодо спільного володіння, користування та розпорядження будинком по АДРЕСА_2 , щодо якого на даний час вже вирішено спір, про що повідомили у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник, про що також вказує у своїй заяві представник потерпілої адвокат Бринцева С.С.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, адже діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , а тому провадження підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1ст.247, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови суду виготовлено та проголошено 01.04.2024 р. о 08 год. 30 хв

Суддя Гнатущенко Ю.В.