Справа № 742/4550/23 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/4823/122/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

захисника Матвієнка В.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце роботи: УБР Укрнафта, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 17.08.2023 близько 09 год. 25 хв. в м. Прилуки по вул. 1 Травня, 133 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинку з допомогою приладу Драгер, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Матвієнко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що відеофіксація нібито вчиненого адміністративного правопорушення відсутня, оскільки відсутній сам факт керування транспортним засобом, відеофіксація велася не безперервно. Вказує, що показники алкотестера склали 0,21 проміле, що є в межах допустимої норми. Акт огляду водія, як того вимагає Інструкція не складався, винуватість водія у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом. Відомості про відсторонення водія від керування також відсутні, що ставить під сумнів твердження про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 159189 від 17.08.2023 водій ОСОБА_1 17.08.2023 близько 09 год. 25 хв. в м. Прилуки по вул. 1 Травня, 133 керував транспортним засобом Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинку з допомогою приладу Драгер, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в повній мірі було виконано водієм ОСОБА_1 .

При цьому, з переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, та не вказував на наявність ознак і поліцейський, який зупинивши автомобіль і перевіривши документи, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодився. Результат огляду 0,26 проміле. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол, оскільки він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому працівники поліції не повідомляли які саме ознаки свідчать про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в автомобілі працівників поліції.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 також відсутні ознаки сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, наявного у матеріалах справи, результат позитивний 0, 26 проміле.

Однак протокол про адміністративне правопорушення не містить результатів огляду, лише вказано про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Також, у мотивувальній частині постанови суду також відсутні дані щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відеозапис складається з окремих файлів, тобто не містить всього перебігу події, на що не звернуто увагу місцевим судом.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд визнає такими, що не доводять вину останнього, а будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Крім того, у пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що стан алкогольного сп`яніння у водія визначається після проведення тесту з використанням технічного засобу, якщо цифровий показник становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно технічних характеристик приладу «Драгер 6820», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,06 проміле - у діапазоні від 0 до 0,8 проміле.

Статтею 8 пунктом 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

З урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

Отже, коли у водія не було зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, показник технічного приладу показав незначне відхилення від норми, що з урахуванням границі допустимої похибки та норм міжнародного законодавства може бути розцінене як природна норма алкоголю у повітрі, що видихається, винуватість водія у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом.

З відеозапису та інших матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, виявивши, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не відсторонили його від керування транспортним засобом, що також ставить під сумнів перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

У свою чергу, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, апеляційний суд не має процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як незаконна й необґрунтована.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай