Дата документу 10.01.2024
Провадження № 3/334/167/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши адміністративний матеріали, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює фізичною особою підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 , ч.1 ст. 139 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 року в провадження судді Баруліної Т.Є. надійшла справа №334/11289/23 провадження 3/334/167/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП. Відповідно до протоколу серії ААД №646534, 01.12.2023 року о 09 годині 00 хвилин за адресою м. Запоріжжя, проспект Металургів, біля буд. 16, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043 з д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився у безпеці такої, скоїв наїзд на д.з. 5.38.1 (пішохідний перехід). Внаслідок даної ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає.

В той же день 11.12.2023 року в провадження судді Баруліної Т.Є. надійшла справа №334/11291/23 провадження 3/334/168/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.139 КУпАП. Відповідно до протоколу серії ААД №646535, 01 грудня о 09 годині 00 хвилин за адресою м. Запоріжжя, проспект Металургів, біля буд. 16, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043з д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився у безпеці такої, скоїв наїзд на д.з. 5.3.8.1 (пішохідний перехід) у результаті чого пошкоджено дорожнє обладнання, чим завдано матеріальної шкоди.

Постановою судді від 10.01.2024 року, об`єднано в одне провадження справу 334/11291/23 провадження 3/334/168/24 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.139 КУпАП та справу №334/11289/23 провадження 3/334/167/24 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП визначивши єдиний номер справ №334/11289/23 провадження 3/334/167/24.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив обставини вчинення адміністративного правопорушення, підтвердив, що дійсно скоїв дорожньо-транспортну пригоду, однак зазначив, що вважає свої дії крайньою необхідністю, оскільки в момент вчинення правопорушень намагався перешкодити злочинним діям, а саме викраденню в нього майна, на підтвердження чого надав витяг з ЄРДР.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП визнається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 139 КУпАП визнається пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Вивчивши обставини, викладені у матеріалах справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 які мали місце 01.12.2023 року, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та ч.1 ст. 139 КУпАП, а саме пошкодження дорожньої споруди.

Вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №646535 від 01.12.2023 року за ч.1 ст. 139 КУпАП, серії ААД №646534 від 01.12.2023 року за ст. 124 КУпАП, схемою місця ДТП від 01.12.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.12.2023 року, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.12.2023 року, фотокартками з місця події.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , який зазначає, що вищевказані дії він вчинив у стані крайньої необхідності, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до Витягу з ЄРДР за №0002454 від 05.12.2023 року, 04.12.2023 року до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області звернувся із заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 01.12.2023 невстановлена особа, знаходячись за адресою : АДРЕСА_2 , в період воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрала майно, яке належить ОСОБА_1 , спричинивши останньому матеріальну шкоду сума якої встановлюється.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 01.12.2023 року, представник КП «Муніципальна варта Запоріжжя» викрав належне йому майно та він намагався перекрити рух їх автівки та скоїв ДТП.

Разом з тим, суд не вбачає підстав вважати, що дані адміністративні правопорушення були вчинено в умовах крайньої необхідності, з огляду на наступне.

Згідно із ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Виходячи із аналізу положень ст.18 КУпАП, крайня необхідність - є обставиною, за наявності якої особа може заподіяти шкоду правоохоронюваним інтересам з метою відвернення небезпеки, яка загрожує особі, її правам чи правам інших громадян, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, і не підлягає за це адміністративній відповідальності.

Крайня необхідність є правомірною за сукупності чітко визначених умов, таких як: наявність небезпеки переліченим у цій статті об`єктам, яка виникла внаслідок дії стихійних сил, механізмів, тварин, а у деяких випадках - дій інших людей; небезпека є наявною, тобто такою, що безпосередньо загрожує завданням шкоди зазначеним об`єктам або вже її завдає; небезпека є дійсною, тобто існує реально, а не в уяві особи; небезпека у даній обстановці не може бути відвернена чи усунута іншим шляхом, окрім заподіяння шкоди.

У разі заподіяння особою шкоди за відсутності стану крайньої необхідності, зокрема, в умовах, коли особа мала змогу уникнути небезпеки без заподіяння шкоди, вона підлягає адміністративній відповідальності за вчинене на загальних підставах.

Натомість, встановлені у справі обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки в матеріалах справи відсутні конкретні відомості (дані) про те, що на момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 існувала реально загроза заподіяння шкоди саме його майну.

Отже, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце 01.12.2023 року є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 139 КУпАП України.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, слід врахувати особу правопорушника, його ставлення до правопорушення, характер правопорушення, ступінь її провини, а також вимоги ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ст. 850 КУпАП у межах санкції у вигляді штрафу у межах санкції у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 850,00 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить суму в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ,124, 139, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1. ст. 139 КУпАП та накласти штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до ВДВС, який стягується з правопорушника у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя: Баруліна Т. Є.