Справа № 503/792/24
Провадження №3/503/746/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Москаленка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого (облік внутрішньо переміщеної особи) за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП,

встановив:

10 квітня 2024 року о 06.50 годині по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Група реагування» на західній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані до 1000 м від лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_2 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якого оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП та з врахуванням скороченого строку розгляду справ даної категорії протягом доби, передбаченого ч.2 ст. 277 КУпАП, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення, в якому було зазначено про повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, в зазначеному протоколі особою, яка притягається до адміністративної відповідальності проставлений підпис також в графі про отримання примірника згаданого протоколу. Крім того, про обізнаність останнього із часом, датою і місцем розгляду справи вбачається зі змісту заяви останнього до суду. Окрім того, суд додатково повідомив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про судовий розгляд шляхом надіслання йому судової повістки у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номер його телефону зазначений у заяві на отримання електронних повісток, що підтверджує відповідна довідка. Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на адресу суду не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення без його участі. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас суд відзначає, що суду не надано жодних належних і достовірних документальних доказів повідомленої захисником обставини щодо проходження ОСОБА_2 військової служби, але навіть за умов дійсності цього суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 15 КУпАП, оскільки нормами цієї статті Загальної частини передбачені особливості відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовцями, а діяння, яке пред`явлене ОСОБА_2 мало місце ще 10.04.2024 року.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Москаленко Р.А. в судовому засіданні зазначив, що його підзахисний не визнає вину у вчиненні вище зазначеного правопорушення, оскільки не здійснював спроби перетину кордону, а приїхав до с. Лабушне 09.04.2024 року для знайомства з особою на ім`я ОСОБА_3 з якою до того спілкувався дистанційно з використанням мережі Інтернет, після чого на наступний день вранці вирішив попуткою повертатись до дому коли його затримали прикордонники. Мети на перетин кордону не мав, а паспорт для виїзду за кордон в умовах воєнного стану ОСОБА_2 носить собою разом з іншими документами. При цьому, відзначив, що після затримання його підзахисного незаконно позбавили свободи пересування утримуючі в невідомому місці, де під тиском був змушений написати письмове пояснення із зазначенням в ньому обставин про свій намір на перетин кордону, які не відповідали дійсності, після чого доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження огляду ВЛК, за результатом якого ОСОБА_2 було признано на військову службу, яку останній проходить з 14.04.2024 року у військовій частині з дислокацією в АДРЕСА_4 . До справи не було додано схеми місцевості, де відбулося затримання ОСОБА_2 . У зв`язку з чим та посилаючись на обставини викладенні у змісті письмового заперечення на протокол, яке було подано до суду 25.04.2024 року через систему «Електронний суд», захисник просив суд скасувати складений протоколом про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу відповідного правопорушення.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Частина перша ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч.2 ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290468 від 10.04.2024 року (а.с.2), який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без яких-небудь заперечень щодо його змістута в якому зазначено, що 10 квітня 2024 року о 06.50 годині по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Група реагування» на західній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, на відстані до 1000 м від лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_2 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якого оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- рапортом начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) підполковника ОСОБА_4 (а.с.3), згідно змісту якого 10 квітня 2024 року о 06 год. 50 хв. разом із ще двома іншими прикордонниками виконувався наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Група реагування» на західній околиці с. Лабушне, Подільського району Одеської області, спільно з представниками ПОРВ (з м.д.н.п. НОМЕР_2 ) на відстані до 1000 м від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0281 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Плоть (Республіка Молдова) було виявлено групу осіб двох чоловіків громадян України, одним з яких був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які намагалися перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ. Своїми діями ОСОБА_2 та інший громадянин України (матеріали щодо якого оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення), порушили вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 від 10.04.2024 року (а.с.6), в яких останній пояснив, що хотів попасти в ОСОБА_5 та з ним в Телеграмі зв`язався невідомий, який пообіцяв перетнути кордон, сказав куди їхати і скільки чекати, а саме їхати в місто Чечельник, де потім до кордону в Подільському районі, де потрібно перетнути кордон до Молдови та де прикордонна служба затримала його за спробу перетину кордону та перебування у прикордонній зоні без наявності документів, а також зазначив, що свою вину визнає.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Крім того, суд не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є мешканцем іншої області та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 15.03.2018 року органом 2318 та мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території АДРЕСА_4 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Окремо суд відзначає, що саме с. Лабушне є одним з найбільш географічно наближених населених пунктів розташованих між залізницею на гілці сполученням «Кодима-Слобідка» та державним кордоном.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 3 серпня 1998 р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», в Одеській область таким, серед інших, є увесь Подільський район, де запроваджений прикордонний режим.

Водночас суд наводить мотиви відхилення доводів щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 висловлених захисником адвокатом Москаленком Р.А. у своєму письмовому заперечені на протокол та усно в судовому засіданні, а саме:

- з приводу доводів про те, що ОСОБА_2 не здійснював спроби перетину кордону, а приїхав до с. Лабушне 09.04.2024 року для знайомства з особою на ім`я ОСОБА_3 з якою до того спілкувався дистанційно з використанням мережі Інтернет, після чого на наступний день вранці вирішив попуткою повертатись до дому коли його затримали прикордонники, то суд оцінює дану версію подій як непереконливою внаслідок того, що присутній в судовому засіданні захисних на уточнюючі запитання суду не зміг повідомити додаткової інформації про згадані обставини, зокрема про адресу будинку в якому ОСОБА_2 мав перебувати в ніч з 09 на 10.04.2024 року разом із особою на ім`я ОСОБА_3 , що надало б можливість перевірити цю інформацію за відомостями старости села Лабушне шляхом встановлення повних анкетних даних особи на ім`я ОСОБА_3 , що б надало можливість створити передумови для порушення подальшого клопотання про її допит як свідка;

- з приводу доводів захисника про те, що надані ним суду письмові заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 25.04.2024 року є доказами мети поїздки ОСОБА_2 до прикордонної території не пов`язаної з перетином державного кордону, то суд відзначає ту обставину, що ці заяви не є належними, допустимими і достовірними доказами, оскільки згадані особи не були очевидцями діяння, а їх заяви містять зазначення лише відомостей про наміри іншої особи, які не можуть підтверджувати або спростовувати дійсні обставини діяння. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що на відміну від письмового пояснення відібраного 10.04.2024 року службовою особою у ОСОБА_2 (а.с.6), в якому останньому попередньо було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, то письмові заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 25.04.2024 року не містять підтвердження обізнаності цих осіб з відповідним положенням, а самі зазначені особи не попередженні за надання завідомо неправдиві показання, внаслідок чого не були обтяженні настанням відповідальності навіть у випадку якщо зазначені ними обставини у дійсності не відповідають дійсності;

- посилання захисника на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано схеми затримання, на якій би також були зафіксовані маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відеофіксації факту вчинення правопорушення, є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 2041 КУпАП;

- з приводу доводів про те, що ОСОБА_2 після затримання незаконно позбавили свободи пересування утримуючі його в невідомому місці, де під тиском останній був змушений написати письмове пояснення із зазначенням в ньому обставин про свій намір на перетин кордону, які не відповідали дійсності, то суд оцінює зазначене критично, оскільки захистом суду не надано підтверджень подання до компетентного органу досудового розслідування за підвідомчістю заяви про вчинення у відношенні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч.1, 365 ч.2 КК України, в порядку ст. 214 КПК України, для розслідування обставин застосування донього незаконного позбавлення волі та протиправних дій насильницького характеру з боку посадових осіб Державної прикордонної служби України, а на уточнююче запитання суду в судовому засіданні захисник повідомив, що такої заяви наразі не було подано.

Таким чином підсумовуючи оцінку надану запереченням адвоката Москаленка Р.А. щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд твердження захисника оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023 та від 05.02.2024 року № 49/2024, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX та від 06.02.2024 року № 3564-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі максимально передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення без застосування конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не місять в собі відомостей про існування останніх.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 2041 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 29.04.2024 року.

Суддя Д.В. Вороненко