ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/294/24
Провадження №3/477/503/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 27 січня 2024 року о 13:14 год. за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не належним чином забезпечила умови по догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: залишила дитину без батьківського піклування на тривалий час з 26.01.2024 року по 28.01.2024 року, що загрожувало дитині життю та здоров`ю, чим порушила ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлялася шляхом направлення судової повістки за номером телефону, зазначеною нею під час складання протоколу шляхом надіслання смс повідомлення.

Крім того, відповідна інформація була розміщена на сайті Жовтневого районного суду Миколаївської області у вкладці «Громадянам», в розділі «Список справ призначених до розгляду».

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене положеннями статті 184 КУпАП, не є обов`язковою.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Згідно статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 29 січня 2024 року Серія ВАД № 358157, вбачається, що 27 січня 2024 року о 13:14 год. за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не належним чином забезпечила умови по догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: залишила дитину без батьківського піклування на тривалий час з 26.01.2024 року по 28.01.2024 року, що загрожувало дитині життю та здоров`ю, чим порушила ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Проте, всупереч положенням статті 251 КУпАП органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, належних доказів правопорушення до суду не надано.

Частина 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 358157, зазначено, що ОСОБА_1 не належним чином забезпечила умови по догляду за своїм малолітнім сином, а не ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Крім того, в протоколі зазначено, що малолітня дитина залишилася без батьківського піклування на тривалий час, що загрожувало її життю та здоров`ю, але як вбачається з рапорту від 27.01.2024 року, письмових пояснень заявника ОСОБА_3 від 27.01.2024 року та письмових пояснень ОСОБА_1 від 29.01.2024 року, у період з 26 січня 2024 року по 28 січня 2024 року вона залишила свою неповнолітню дитину вдома разом зі своєю сестрою.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України). У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, сам по собі протокол не може бути доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить опис обставин, які особа уповноважена складати протокол вважає встановленими на час його складення. Вказаний протокол може підтверджувати вину порушника лише в сукупності з іншими матеріалами справи, перелік який визначено у статті 251 КУпАП.

При цьому, обов`язок щодо надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання відносно дитини.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП України.

Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Саукова