Справа №443/264/24
Провадження №3/443/165/24
ПОСТАНОВА

іменем України

20 лютого 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, голови правління АТ «Кохавинська паперова фабрика», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 163 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №75/13-01-07-01 Серії ГУ ЛВ №009901 від 23.01.2024 року, ОСОБА_1 , працюючи на посаді голови правління АТ «Кохавинська паперова фабрика», допустив порушення вимог податкового законодавства, виявлені 18.01.2024 року виявленого під час проведення документальної планової виїзної перевірки АТ «Кохавинська паперова фабрика», , податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2021, а саме встановлено, що ОСОБА_1 допустив заниження податку на прибуток за період з 01.04.2017 по 30.09.2021 в сумі 3440264 грн., чим порушено вимоги ст.ст. 44, 134, 135, 137, 140 Податкового кодексу України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.163 КУпАП.

20.02.2024 року ОСОБА_1 подано клопотання, згідно якого останній просить закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП та відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивує тим, що правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП не носить характеру триваючого, та на даний час закінчилися строки притягнення його до адміністративної відповідальності, визначеної у ч.2 ст.38 КУпАП. Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП, та у вказаному протоколі зазначено відповідальність за ч.1 ст.163 КУпАП, а не за ч.1 ст.163-1 КУпАП, що є не прийнятним. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, в якому повинні бути відображені основні ознаки обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не містить опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, а відсутність однієї з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, в даному випадку об`єктивної сторони, вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити у його відсутності, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушенняє будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, дії ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.1 ст. 163 КУпАП.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 163 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення установленого законом порядку здійснення емісії цінних паперів.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (уповноважена особа емітента).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері обігу цінних паперів (див. Закони України "Про цінні папери та фондовий ринок", "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні").Безпосередній об`єкт - встановлений порядок розміщення та емісії цінних паперів. Предмет посягання - цінні папери.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: розміщення цінних паперів без реєстрації їх випуску в установленому законом порядку або порушення порядку здійснення емісії цінних паперів; розміщення цінних паперів у значних розмірах без реєстрації їх випуску в установленому законом порядку.

Матеріали справи крім самого протоколу про адміністративне правопорушення №75/13-01-07-01 Серії ГУ ЛВ №009901 від 23.01.2024 року містять: витяг з акту від 18.01.2024 року №1962/13-01-07-04/223519355 «Про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «Кохавинська паперова фабрика», , податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2021.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів порушення ОСОБА_1 установленого законом порядку здійснення емісії цінних паперів, тобто вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163 КУпАП.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Тобто, у випадку відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, відповідальність настає за ч.1 ст.163-1 КУпАП, а не за ч.1 ст.163 КУпАП.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Козинець проти України» (заява № 75520/01) від 06 грудня 2007 року суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вищевикладене свідчить про те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ст. 247 ч.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163 КУпАП, приходжу до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.163 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка