Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/218/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Дубровська Н. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 року. м.Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Богомаза К.П., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

військовослужбовець, сержант, командир 2-го взводу 4-0ї зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 ,

учасник бойових дій, має бойове поранення під час виконання бойового завдання, нагороджений наказом Головнокомандувача ЗСУ Залужного - нагрудним знаком «Золотий хрест».

Проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000.00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним в тому, що він 15 січня 2024 року о 19 год. 47 хв. в м. Олександрії по пр. Соборному, 98 керував транспортним засобом Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння та продуву алкотестера Драгер водій відмовився на місці зупинки, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Богомаз К.П., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне.

Танін проходить службу у військові частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення зенітної кулеметної роти в обов`язки якого входить протиповітряна оборона Кіровоградської області.

Бойові позиції знаходяться в глухих місцевостях, 15.01.2024 у вечірній час ОСОБА_1 , разом зі своїм колегою на службовому автомобілі вирушили до м.Олександрії для купівлі продуктів харчування. Перебуваючи у місті ОСОБА_1 , надійшло повідомлення про необхідність появи на бойові позиції несення служби, у зв`язку з повітряною атакою ворога.

Через бойову звичку ОСОБА_1 , не ввімкнув світло фар та рушив по місту, у зв`язку із чим працівники поліції його зупинили.

Під час спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , відмовився пройти огляд через негайну потребу дістатися до місця несення служби та зайняти свої бойові позиції.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до довідки №3451 від 30.12.2023 Міністерства оборони України, ОСОБА_1 , отримав вогнепальне осколкове поранення , ЗЧМТ, струс головного мозку, за таких бойових травм цілком очевидно, що ОСОБА_1 , візуально може мати ознаки відхилення, які працівник поліції сприйняв за ознаки алкогольного сп`яніння.

Отже, апелянт вважає, що ОСОБА_1 , діяв в межах крайньої необхідності, оскільки відмова від огляду на стан сп`яніння пояснюється негайним виходом на бойові позиції для захисту безпеки громадян та його дії направлені на відвернення значно більшої шкоди, ніж ту, яку він вчинив відмовившись від проходження огляду.

Будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, ОСОБА_1 , та його адвокат до суду апеляційної інстанції не з`явився, у своїй апеляційній скарзі адвокат просив проводити розгляд справи за відсутності апелянта та його захисника. У зв`язку із вищезазначеним, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис події, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності, то слід зазначити наступне.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що ОСОБА_1 , діяв у стані крайньої необхідності, оскільки відмовився проходити огляд через необхідність негайної появи на бойовій позиції несення служби у зв`язку з повітряною атакою ворога.

З переглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 , повідомив працівникам поліції, в якій військовій частині він служить в ППО і на якій посаді, а також про те, що він з товаришем виїхали в магазин за продуктами та поспішають на шикування.

На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці, ОСОБА_1 , погодився, проте працівники поліції повідомили, що драгера в них немає і потрібно чекати, коли інший наряд його привезе.

В подальшому ОСОБА_1 , повідомив, що їм терміново необхідно прибути в розташування частини для виконання бойового завдання.

Отже, суд погоджується з доводами апеляційної скарги, про те що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляд на стан сп`яніння в стані крайньої необхідності. В матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 , перебуває на військові службі (а.с.40), що в період з 18:00 15.01.2024 оголошувалися повітряні тривоги (а.с. 24-25).

Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Очевидно, що у цьому конкретному випадку, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, а доказів того, що водієм була завдана шкода будь-яким іншим учасникам дорожнього руху немає.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вчинені дії ОСОБА_1 , які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, тобто необхідністю негайного виходу на бойові позиції для захисту безпеки громадян та державності, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, апеляційна скарга адвоката Богомаза К.М., в інтересах ОСОБА_1 ,підлягає задоволенню, а постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2024 рокущодо ОСОБА_1 , повинна бути скасована на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294, 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Богомаза К.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2024 року- задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням цього адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

Апеляційного суду Р.В.Широкоряд