Справа №591/2852/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/44/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/2852/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки він не був повідомлений про судовий розгляд справи, відеозапис є недопустимим доказом, він має на утриманні двох непрацездатних батьків.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2023 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн без позбавлення права керування т/з. Стягнуто з ОСОБА_4 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 02.04.2023 о 22 год. 03 хв. в м. Суми по вул. С. Табали у районі буд. 94/2 керував т/з ВАЗ 21033, д. н. з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, що вчинив повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його захисник Ільєнок Є. М. в судове засідання не з`явилися, при цьому від захисника надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності цих осіб, що не протирічить вимогам КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 046027 від 02.04.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_4 повторно протягом року керував т/з не маючи права керувати таким т/з, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 649055 від 19.10.2022, згідно якої на ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн;

- відеозаписам з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини щодо керування ОСОБА_4 т/з за вказаних у протоколі обставин.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів через відсутність у матеріалах справи відомостей про технічні характеристики засобів фіксації є безпідставними.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті (керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з; керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з; керування т/з особою, позбавленою права керування т/з). Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.1а ПДР, згідно яких водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 у тій частині, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час і місце судового засідання, то вони, хоч і мають місце, так як згідно ст. 277-2 КУпАП суд повідомляє особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, тобто в даному випадку судом дійсно допущено порушення вимог норми процесуального закону, але, разом із тим, фактично справа була розглянута суддею суду першої інстанції в день, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 14.04.2023, про що ОСОБА_4 було достеменно відомо, оскільки як убачається з відеозапису працівником поліції було роз`яснено йому час та місце, де відбудеться судовий розгляд. При цьому ОСОБА_4 був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його примірник, про що свідчить її власноручний підпис.

Крім того, апеляційним судом у повній мірі поновлено порушені процесуальні права ОСОБА_4 , зокрема надано можливість обґрунтувати свою невинуватість в суді, тому формальне недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП, в даному конкретному випадку, не є істотним порушенням норми процесуального закону, оскільки не потягло за собою порушення права ОСОБА_4 на доступ до суду настільки, що він об`єктивно не володів інформацією про дату і місце розгляду справи та очікував судову повістку.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_4 не з`явився до суду бо вважав, що розгляд справи відбудеться на 14.04.2023, а 17.04.2023, не заслуговують на увагу, так як надана роздруківка з електронної пошти захисника, хоч і містить інформацію щодо призначення справи до розгляду на 17.04.2023, але ці відомості носять інформативний характер та, в розумінні ст. 277-2 КУпАП, не є тим процесуальним документом, яким суд здійснює виклик особи. Також вказаний лист з порталу Судової влади України надійшов на електрону пошту захисника 14.04.2023 о 14:06, тобто вже після розгляду справи, яка була призначена на 09:00.

Таким чином, у ОСОБА_4 не було жодних підстав вважати, що розгляд справи відбудеться в інший, ніж вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, день і час, однак в судове засідання він не з`явився та будь-яких клопотань до початку судового розгляду не подав, хоча не був обмежений в реалізації своїх прав.

Адміністративне стягнення суддею суду першої інстанції накладене на ОСОБА_4 виключно в межах, передбачених санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, тому зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути прийнятими до уваги, так як ніяким чином не можуть впливати на безальтернативне стягнення, встановлене матеріальним законом.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_4 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а наявні у справі та досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про недотримання ОСОБА_4 вимог п. 2.1а ПДР і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Клопотання захисника про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, задоволенню не підлягає, оскільки згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через 3 місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3-6 цієї статті.

Тобто КУпАП пов`язує строк притягнення особи до відповідальності саме із строком накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_4 вчинив правопорушення 02.04.2023, а стягнення на нього накладене 14.04.2023 постановою судді суду першої інстанції, тобто в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому закінчення на момент апеляційного розгляду трьохмісячного строку не є підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки апеляційним судом не прийнято такого рішення щодо постанови судді суду першої інстанції, за наслідками якого була б необхідність накладати стягнення новою постановою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов