Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6359/22 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е.
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Примака В.М., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 18 вересня 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. На обґрунтування зазначив, що дії, вказані у постанові районного суду, не вчиняв, відсутні докази перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому дії правопорушника мали бути зазначені у протоколі. Зміст наслідків спричинення шкоди психічному здоров`ю не розкрито та не доведено. Рапорти працівників поліції не можуть бути визнані доказами.

Також, вказав, що колишня дружина ОСОБА_1 забрала його речі, захопила його житло та позбавила можливості спілкування із сином. Неодноразові її звернення до правоохоронних органів щодо вчинення ним насильства в сім`ї є завідомо неправдивими, а поведінка неадекватна, сварлива, деструктивна, провокаційна.

Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

Одночасно скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що у судовому засіданні 02 грудня 2022 року присутній не був, про розгляд справи не повідомлявся, копію оскаржуваної постанови отримав від адвоката 01 лютого 2024 року, апеляційну скаргу подав 05 лютого 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статтей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №133083 від 18 вересня 2022 року, згідно якого ОСОБА_2 18 вересня 2022 року близько 19-12 год. за місцем проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, під час якого висловлював на її адресу брутальну лайку, унаслідок чого могло бути завдано шкоди здоров`ю жінки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, заявою ОСОБА_1 від 18 вересня 2022 року з проханням застосування заходів до її чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку із постійними погрозами та психологічним тиском, а також її поясненнями від 18 вересня 2022 року про те, що 18 вересня 2022 року чоловік у стані алкогольного сп`яніння протягом усього дня психологічно тисне, застосовує моральне насилля щодо неї та їх дитини, що призводить до постійного стресу та страху за своє життя.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №133083 від 18 вересня 2022 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відмовився підписати, заяв та клопотань не подавав.

Відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, визнання суддею районного суду ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є правильним.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що до Департаменту патрульної поліції УПП у Житомирській області зі скаргою щодо можливих неправомірних дій працівників поліції під час події 18 вересня 2022 року та до суду адміністративної юрисдикції з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_2 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, твердження апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження його вини є необґрунтованими та спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2022 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 02 грудня 2022 року без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь