Справа № 357/2842/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2024 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм КАТП 1028, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09 січня 2024 року о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю постраждалої особи, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 09.01.2024 року він зустрівся з дружиною ОСОБА_2 , щоб побачити дитину, яку дружина йому не дає. На вулиці він просив ОСОБА_2 надати дозвіл, щоб погуляти з донькою Євою, нащо дружина відмовила, сказала, щоб він гуляв з нею по дорозі додому. Категорично ствердив, що дружину він не ображав, нецензурною лайкою не не висловлювався, взяв лише ОСОБА_3 на руки і поставив назад, спілкувалися лише з приводу дитини, не сварилися. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що заява його дружини обумовлена тим, що вона неоче дававати йому дітей та подала позови про розірвання шлюбу та стянення аліментів.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що 09.01.2024 року вона зустрілася з ОСОБА_1 на вулиці о 15 годині 00 хвилин, щоб поговорити, на вулиці було холодно, ОСОБА_1 хотів взяти старшу доньку, щоб погуляти, нащо вона не заперечувала. Пояснила, що на ОСОБА_2 її ображав нецензурною лайкою, однак на відеозаписі цього не чути, так як останній відійшов. Крім того ОСОБА_1 наніс травму дитині Єві. Відеозапис, який вона долучила вона знімала на мобільний телефон, оскільки їй так порадили. Свідків даної події, яка сталася 09.01.2024 року не має, вони з чоловіком були на вулиці разом з дітьми. 10.01.2024 року вона звернулася до лікаря з приводу нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень доньці Єві та того ж дня звернулася з письмовою заявою у відділення поліції. Зазначила, що вона зверталася із заявою до поліції про те, що чоловік наніс ушкодження дитині і нечитала, що написано в протоколі.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_4 , пояснив, що йому на виконання надійшла заява ОСОБА_2 з приводу вчинення домашнього насильства. У звязку з тим, що це був не виклик на 102, то не він відбирав у ОСОБА_2 заяву. Він особисто пішов до ОСОБА_2 , щоб з`ясувати обставини події, які були викладені в заяві від 10.01.2024 року. 27.01.2024 року він відібрав письмові пояснення у ОСОБА_2 та склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зі слів ОСОБА_2 . Свідків події, яка трапилася між подружжям ОСОБА_5 09.01.2024 року не було. Всі матеріали складалися зі слів потерпілої. У ОСОБА_1 він пояснення не відбирав, так як останній зазначив, що пояснення надасть в суді. Протокол складено 27.01.2024 року, так як він особа, яка доопрацьовувала матеріал і згідно закону про звернення громадян він на протязі 30 діб має прийняти рішення по заяві, так як це не був виклик через лінію 102 і на місце події він не виїжджав, тому протягом доби і не складено протокол. 10.01.2024 року ОСОБА_2 звернулася із заявою. ОСОБА_2 також пояснила, що свідків події, яка була 09.01.2024 року не було, пояснила, що ОСОБА_1 її постійно переслідує, що вона не хоче з ним проживати. Доньку ОСОБА_3 він не опитував.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тилик Т.Н. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що останній вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Письмові пояснення ОСОБА_2 ніким не підтверджені.

В судовому засіданні досліджено надані ОСОБА_2 відеозапис з флешносія, з якого вбачається, що на даному флешносії міститься відеозапис розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак з даного запису не вбачається з боку ОСОБА_1 нецензурної лайки та погроз в бік ОСОБА_2 .

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засідання досліджено надані захисником Тиликом Т.М., копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копію свідоцтва про шлюб, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2023 року про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, витяг з офіційного вебсайту Білоцерківського міськрайонного суду, однак вказані документи не спростовують і не підтверджують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні досліджено надані ОСОБА_2 довідку № 56 з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» від 10.01.2024 року та ренген знімок, разом із тим ці документи не стосуються, обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який наданий потерпілою ОСОБА_2 не вбачається дати коли було зняте дане відео, а також не вбачається, щоб ОСОБА_1 висловлював погрози, образи ОСОБА_2 , тобто не вбачається вчинення домашнього насильства.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 09.01.2024 року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав її.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Надані ОСОБА_2 довідка № 56 з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» від 10.01.2024 року та ренген знімок, жодним чином не підтверджують обставин події, які відбулися 09.01.2024 року та викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд розглядає матеріали лише в межах наданого протоколу про адміністративне правопорушення і не може самостійно вийти за його межі.

При цьому суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, протокол було складено 09.01.2024 року, в той час як зазначено, що подія була 27.01.2024 року.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Typeччини"(Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому відповідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупність вказаних обставин не дає можливості судді зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 221, 247, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО