Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/100/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 та її представника адвоката Ярошенка В.І., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду М. Кіровограда від 15 січня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнано виною у тому, що вона 25.08.2023 о 11 год. 13 хв. по вулиці Металургів, 10 у м. Кропивницькому, керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити стосовно неї провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що працівниками поліції була порушена процедура пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як вона не відмовлялась від проходження такого огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі. Також працівник поліції хаотично називав виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння, здійснював на неї тиск з метою примусити відмовитись від огляду в закладі охорони здоров`я, а тому його вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння вважає незаконними. Крім того, суд послався на ряд доказів які підтверджують її вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак відеофіксація події не є безперервною, а такі докази як протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія, акт огляну на стан сп`яніння та копія посвідчення водія судом не досліджувалися. Вказує і на те, що посилання поліцейського на причину зупинки транспортного засобу як її виїзд на бордюр не є фактом, що зупинка була здійснена відповідно до положень ст.35 ЗУ «Про національну поліцію».

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Ярошенко В.І. посилаючись на зазначені в апеляційній скарзі обставини просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 023343 від 25.08.2023 про обставини вчинення адміністративного правопорушення; - відеозаписом обставин правопорушення з яких вбачається, що у вказані в протоколі час та місці працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 причиною чого став виїзд автомобіля на бордюр. В бесіді з ОСОБА_1 , яка триває з 11.14 год по майже 12.11 год працівник поліції пояснює їй причину зупинки, вказує, що у неї є ознаки сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, порушення мовлення та повільна реакція у зв`язку з чим неодноразово пропонує пройти огляд на місці зупинки на що остання відмовляється. Працівник поліції роз`яснює наслідки такої відмови, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснює її права та положення ст.63 Конституції України. Також неодноразово пропонує пройти огляд в медичному закладі на що ОСОБА_1 потім погоджується, але висуває умову самостійно їхати за кермом свого автомобіля до лікарні, а отримавши в цьому відмову відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Лише після складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 висловлює бажання пройти огляд на місці зупинки, після ознайомлення з протоколом в графі Пояснення особи робить запис який практично не розбірливий; - а також копією посвідчення водія, направленням на огляд та актом водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від проходження яких ОСОБА_1 відмовилась.

Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення.

Для з`ясування інших зазначених в апеляційній скарзі обставин правопорушниця та її представник заперечували проти допиту чи надання пояснень працівника поліції Роздобудька Є.В., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та який прибув в судове засідання апеляційного суду.

Із вище наведених та досліджених судом доказів вбачається, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, що також узгоджується і з вимогами ст.266 КУпАП.

Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколом докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не було наведено.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже обставини, на які посилається представник правопорушниці в поданій апеляційній скарзі є лише способом захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушниці, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи правопорушниці та її представника щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ярошенка Володимира Івановича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар