Провадження № 3/127/9795/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2023 біля 18.00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 висловлювалась брутальною лайкою до ОСОБА_2 , порушила громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала і суду пояснила, що у неї з сусідами наявний давній конфлікт і вони періодично один до одного викликають поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 проживає на поверсі як квартирант і не є власником помешкання, веде аморальний спосіб життя. 29.10.2023 принесли кореспонденцію, у якій вона виявила судові повістки на ім`я ОСОБА_3 , який раніше проживав з ОСОБА_4 , однак на той час вже не проживав. Оскільки ОСОБА_4 не було, вона запитала у подруги, чи не знає вона, чому приходять судові повістки на ім`я ОСОБА_3 . У подальшому, коли вона вийшла на кухню мити посуд, ОСОБА_4 накинулась на неї та почала лаятись та бити її. Їх розборонила мати ОСОБА_5 , після чого вони викликали поліцію, оскільки ОСОБА_4 була напідпитку, втекла до подруги Нелі та зачинилась у кімнаті.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дату вона не пам`ятає, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого остання лаялась на весь коридор. Сварки вона не бачила, однак чула, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на кухні виникла сварка.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона уповноважений будинку і її викликали вже після події. Саму подію вона не бачила, однак бачила, що у ОСОБА_7 були подерті руки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дату вона не пам`ятає, дочка вийшла на кухню і між нею та ОСОБА_4 виникла сварка. Вважає, що причиною сварки було те, що дочка цікавилась, чому приходить кореспонденція на ім`я ОСОБА_3 , який раніше проживав разом з ОСОБА_4 , однак на час події вже не проживав. ОСОБА_4 обзивала дочку і била її. У зв`язку з цим вони викликали поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту статті 173 КпАП випливає, що дрібне хуліганство полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, в образливому чіплянні до громадян та в інших подібних діях, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про особливості забезпечення громадського порядку та громадської безпеки у зв`язку з підготовкою та проведенням футбольних матчів» громадський порядок сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій під час підготовки та проведення футбольних матчів шляхом встановлення, дотримання і реалізації правових та етичних норм.

Інше визначення громадського порядку було надано в пункті 1.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 11.11.2010 за № 550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2010 за № 1219/18514. Зокрема, відповідно до визначення, наданого у зазначеному документі, громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі. Слід зауважити, що зазначене Положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 за № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за № 1041/30909. Однак, незважаючи на те, що зазначений документ оперує поняттям громадського порядку, його нормативне визначення надано не було. Будь-якого іншого нормативного закріплення (визначення) поняття громадського порядку, ніж наведено вище, чинне законодавство України не містить.

Слід зауважити, що поняття громадського місця розкрите (дано його визначення) у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», з якого слідує, що громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к) ВС зазначив, що об`єктом злочину, передбаченого статтею 296 КК, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у забезпеченні громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к).

Хоча зазначені правові висновки стосуються і кримінальних проваджень, але суд вважає, що останні прийнятні при наданні правової оцінки правовідносин, що є предметом судового розгляду з огляду на таке.

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала факт вчинення нею правопорушення, зауваживши, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності. Потерпіла ОСОБА_2 надала суду клопотання про приєднання до матеріалів справи відеозаписів та виявлених у неї тілесних ушкоджень.

У прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, як суд зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 відсутні, тому суд відповідну правову оцінку твердженням останньої в цій частині не надає, оскільки вони виходять за межі питань, які суд має вирішити у цьому провадженні. Натомість суд має вирішити, чи був підтверджений за результатами судового розгляду факт вчинення хуліганських дій.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 лаялась до ОСОБА_2 у місцях загального користування. Зазначені відомості узгоджуються з показаннями потерпілої та допитаних у судовому засіданні свідків, відомості про яких були зазначені у наданих суду матеріалах справи, а також були наявні їхні письмові пояснення. З огляду на викладене суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт лайки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Зазначені відомості також узгоджуються з оглянутим за клопотанням потерпілої відеозаписом.

Як суд зазначив вище, подія мала місце саме у місці загального користування, яке, як суд зазначив вище, є громадським місцем.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП, за ознаками дрібного хуліганства.

Разом з тим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП.

Згідно з частиною другою статті 38 КпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Суд приймає до уваги, що правопорушення було вчинене 29.10.2023, протокол за його фактом був складений 21.11.2023, матеріали надійшли до суду 11.12.2021. У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду до неї 10.01.2024 був застосований привід. У подальшому під час судового розгляду адміністративного матеріалу було заявлене клопотання про виклик в судове засідання свідків у справі. Тому після виконання усіх процесуальних дій, клопотання про які було заявлене сторонами, станом на 27.02.2024 строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинув. Саме тому суд вважає, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 173, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: