Справа № 642/1683/23
Провадження № 3-в/642/4/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про розстрочку виплати штрафу за постановою суду від 21 листопада 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

19.02.2024 звернувся в суд із заявою про розстрочку виплати суми штрафу за постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2023, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26.01.2024. У вказаній заяві ОСОБА_1 просить розстрочити виплату штрафу, посилаючись на те, що він наразі не працює та не має фінансової можливості сплатити штраф одразу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

За наслідками розгляду заяви судом встановлено наступне.

Обов`язковість постанови про накладення адміністративного стягнення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої законодавцем визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу визначені статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Наслідком порушення вказаного обов`язку порушником є направлення постанови для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, внаслідок чого з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; стягнення витрат на облік зазначених правопорушень (ст. 308 КУпАП).

У свою чергу ч. 2 ст. 301 КУпАП передбачена можливість відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що виконання постанови про накладення адміністративного стягнення є завершальною і водночас вирішальною стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у випадку невиконання такої постанови залишається не досягнута мета адміністративного стягнення виховний вплив на порушника та попередження вчинення нових правопорушень. Добровільне виконання рішення суду підтверджує усвідомлення порушником своєї вини у вчиненні правопорушення та наявних негативних наслідків його протиправної поведінки.

Підстави застосування відстрочки сплати штрафу порушником Кодексом адміністративного судочинства не регламентовані, тому за аналогією закону урахуванню підлягають норми найбільш близької галузі законодавства, а саме кримінального законодавства.

Відповідно до норм частини четвертої статті 53 Кримінального кодексу України з урахуванням майнового стану суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

З аналізу вказаної норми вбачається, що ключовим критерієм при прийнятті відповідного рішення є майновий стан особи порушника.

У свою чергу заявником не надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у заяві про розстрочку, що не дає суду можливість достеменно визначити майновий стан ОСОБА_1 , крім того у заяві не зазначено на який строк та яким платежем розстрочити сплату штрафу, просто зазначення ОСОБА_1 у заяві факту неспроможності сплатити штраф одним платежем не може бути визнано достатнім для визначення загального рівня доходів та витрат з подальшим наданням йому належної оцінки. За таких обставин подана заява не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.298-301,307-310 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виплати штрафу за постановою суду від 21 листопада 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В.Г. Пашнєв