П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/3058/23

Провадження № 3/348/77/24

07 березня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сиктивкар Республіка Комі, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 30.09.1997, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст. 124 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 12.12.2023 о 19 год. 00 хв. в м. Надвірна по вул. Майданська, водій, керуючи транспортним засобом, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом ВАЗ 2115 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 16.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден. Він рухався на автомобілі по вул. Майданській по головній дорозі, інший учасник рухався в зустрічному напрямку та здійснив зіткнення з його автомобілем, пошкодження і у нього, і у Драгомирецького зліва. Драгомирецький рухався з перевищенням швидкості та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також не погоджується із пунктом 16.1 ПДР, що вміняють йому працівники поліції. Адже, п. 16.1 ПДР України зазначено, що перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками. Але в протоколі зазначено, що ОСОБА_3 не надав переваги в русі транспортному засобу під керуванням Драгомирецького, який рухався по головній дорозі. Відповідно до схеми ДТП, перехрестя, на якому сталася подія ДТП, не обладнане світлофорами, а також не виконувалося регулювання руху за допомогою регулювальника. Тому, не зрозуміло застосування поліцейським саме п. 16.1 ПДР України при вирішенні питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому вважає, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому просить суд закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Доповнив, що на головну дорогу він виїхав з другорядної дороги і повернув ліворуч, при цьому по головній дорозі із потерпілим вони рухалися назустріч один одному і зіткнення сталося на розподільній полосі, коли він вже повністю повернув та рухався по головній дорозі. І якби було так, як зазначено в протоколі, а саме, що він не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, то пошкодження автомобілів були б зовсім інші, у потерпілого був би розбитий перед, а в нього лівий бік.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він рухався по головній дорозі, на перехресті з лівої сторони з другорядної дороги виїхав Балагурак, рухаючись йому назустріч, внаслідок чого сталося зіткнення. В обох машинах пошкоджені ліві сторони, зіткнення сталося трохи за розподільною полосою на його стороні руху. Він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте вважає, що у ДТП винен саме ОСОБА_3 .

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Пунктом 16.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Пунктом 16.11. Правил дорожнього руху передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Саме не надання переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, зазначено у фабулі протоколу, проте порушення п. 16.11 ПДР ОСОБА_1 не вміняється.

Працівниками поліції під час складення адміністративного матеріалу не встановлено та в судовому засіданні під час розгляду справи також не надалось можливим встановити з якої сторони виїхав ОСОБА_1 на головну дорогу, оскільки покази ОСОБА_1 та ОСОБА_4 різнилися, відеофіксації моменту ДТП не було, свідки ДТП відсутні. При цьому в момент ДТП ОСОБА_2 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відозаписом, який було витребувано за клопотанням потерпілого, та постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2024 (справа № 348/3061/23).

Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи учасники справи не заявляли.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте, суду не надано беззаперечних та переконливих доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а тому, враховуючи, що всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже , провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 124, п. 1 ст. 247, 251, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 08.03.2024.