Справа № 465/2654/23 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 33/811/1805/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю адвоката Гриневича М.М., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. на постанову Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року,

встановив:

постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року справи №465/2654/23, №465/7331/23 об`єднано в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер справи №465/2654/23.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення, з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік..

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 03.04.2023 року о 21 год. 43 хв. по вул. Горської, 2, у м.Львові, керуючи транспортним засобом "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 , 05.09.2023 року о 20 год. 50 хв. по вул. Володимира Великого, 36, у м. Львові, керував транспортним засобом "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alkotest.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На цю постанову адвокат Гриневич М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною і такою, що підлягає скасуванню. А у матеріалах справи не міститься жодного належного та допустимого доказу на підтвердження поза розумним сумнівом законності вимоги працівників поліції щодо проходження будь-якого огляду ОСОБА_1 на місці перебування автомобіля та у медичному закладі.

Зазначає, що по першому епізоду, де водію ОСОБА_1 інкримінується відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як водієм, були вчинені дії, пов`язані із приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу. Просить врахувати, що автомобіль рух не здійснював, знаходився припаркований поруч із будинком де ОСОБА_1 проживає, був припаркований із порушенням правил зупинки на перехресті, у зв`язку з чим працівниками поліції було складено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стверджує, що протокол за фактом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку був складений працівниками поліції у відсутність двох свідків, а порядок такого огляду не відповідав вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МЮУ та МОЗ від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зокрема щодо наявності безперервного відеозапису події та наявності у матеріалах справи направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що оскільки наявний відеозапис не є безперервним, відтак є недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі згідно правової концепції «отруєного дерева». Крім того, у рапорті поліцейського щодо виявлення автомобіля AUDI A6 зазначено, що такий стояв з порушенням правил стоянки, що суперечить подальшим діям працівників поліції щодо складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Підкреслює, що з боку працівників поліції мала місце провокація, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пояснює поліцейському: «я не керував, стояв припаркований, ви ж мене самі попросили переставити автомобіль», і таке працівники поліції не заперечують.

По другому епізоду, апелянт зазначає, що автомобіль рух не здійснював, знаходився припаркований. Перед автомобілем AUDI A6 був припаркований білий бус, позаду знаходився металевий гараж. Відтак твердження ОСОБА_1 працівнику поліції, що він паркує автомобіль здаючи назад було самооговоренням, внаслідок стану стресу, оскільки автомобіль рух заднім ходом здійснювати не міг, оскільки позаду знаходився гараж. ОСОБА_1 знаходився у припар кованому автомобілі та рух не здійснював. Працівник поліції, здійснюючи дії, які не передбачені Законом та його посадовими інструкціями, вживав заходи негласних слідчих дій, слідкував за особою, та чекав моменту, коли ОСОБА_1 сяде за кермо автомобіля, щоб одразу скласти на нього протокол , що є неприпустимим для працівника поліції. Покликається на порушення поліцейськими п.10 розділу 2 згаданої інструкції, оскільки ними не було складено акт огляду на стан сп`яніння у двох примірниках, один з яких має бути вручено водію. ОСОБА_1 не було надано другого примірника акту огляду, у матеріалах справи відсутнє направлення на проведення такого огляду.

Звертає увагу на те, що час керування транспортним засобом у протоколі (21:06) не відповідає часу, коли працівник поліції підійшов до припаркованого автомобіля, у якому знаходився ОСОБА_1 (20:50).

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не подавав, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у його відсутність. Крім того представник ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутність свого довірителя.

Заслухавши доводи адвоката Гриневича М.М., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, такі вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дав їм належної оцінки.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Вказане правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатися, тобто з моменту запуску його двигуна.

Як встановлено апеляційним судом, щодо протоколу серії ААД №026063 від 03 квітня 2023 року, автомобіль Audi A6 днз НОМЕР_2 , рух не здійснював, був припаркований із порушенням правил зупинки на перехресті, у зв`язку з чим працівники поліції склали постанову щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згадане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №026063 від 03 квітня 2023 року, у якому ОСОБА_1 зазначив, що «машина стояла на перехресті, під`їхали патрульні, виписали протокол за парковку»; відео записом із нагрудних камер поліцейський, оглянутим апеляційним судом; копією постанови серія ЕАС №6777082 від 03 квітня 2023 року, винесеною щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП , а саме порушення заборони зупинки на перехресті.

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серія АДД №567063 від 03 вересня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 вдруге ствердив, що транспортним засобом він не керував.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами, дослідженими та перевіреними судом, стверджується, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження факту перебування транспортного засобу у русі під керуванням ОСОБА_1 .

Оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 категорично заперечує й нічим іншим, цей факт не підтверджується, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції, неповно встановивши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином всі докази в справі, передчасно дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд погоджується і вважає підставними та обґрунтованими доводи апелянта, у тому, що з боку працівників поліції мало місце порушення вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 щодо процедури проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, зокрема на місці зупинки транспортного засобу.

Так, із оглянутого апеляційним судом відеозапису, вбачається що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 проходив біля під`їзду свого дому, що знаходиться по вул. О.Кульчицької, у той час як транспортний засіб перебував припаркований на вул. Володимира Великого, 36 що породжує об`єктивні сумніви як і у факті руху самого транспортного засобу під кермуванням ОСОБА_1 , так і у проведенні процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог закону.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у матеріалах справи присутні обґрунтовані сумніви щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння і такі сумніви відповідно до вимог ст.62 Конституції України слід тлумачити на користь ОСОБА_1 .

Крім того, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав люди основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України: 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При апеляційному розгляді встановлено, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Відтак, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. задоволити.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ