КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/219/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судом установлено, що 13 серпня 2023 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яка раніше вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП, повторно керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Перемоги, 139 в м. Києві, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 07 вересня 2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити або призначити покарання, яке відповідало б ступеню тяжкості його вини та фінансового стану.

Зазначає, що військовослужбовці не мають права без відповідних супровідних документів покидати територію лікарських закладів, тим паче військової частини або зони бойових дій, у зв`язку з чим ним суду було надано посвідчення про відрядження, згідно якого він відряджений до військової частини НОМЕР_2 у м. Києві, законність його перебування та відповідних завдань ОСОБА_1 повідомив працівникам служби військового правопорядку, яких на місце складення протоколу 13 серпня 2023 року викликали співробітники поліції.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №028617 від 13 серпня 2023 року вбачається, що водій ОСОБА_1 13 серпня 2023 року о 21 год. 30 хв. у м. Києві, проспект Перемоги, 139 керував транспортним засобом ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив правопорушення повторно протягом року (постанова БАБ/156529 від 07 січня 2023 року), чим порушив пункт 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (частина друга статті 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (частина третя статті 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (частина четверта статті 126 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Так, відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №028617 від 13 серпня 2023 року, в якому зазначено дату, час та місце його вчинення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, як того вимагає стаття 256 КУпАП; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №156529 від 07 січня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 07 січня 2023 року керував транспортним засобом «Тойота», номерний знак НОМЕР_3 , в м. Валки Харківської області, будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн, вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась; відеозапис працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що 13 серпня 2023 року працівниками поліції зупинено ОСОБА_1 за несправні передню та задню ліві фари, в подальшому, при перевірці документів, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що в нього відсутнє посвідчення водія.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог статті 256 КУпАП, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції також відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами.

При цьому, суд ураховує, що ОСОБА_1 висновків для себе не зробив та після прийняття відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №156529 від 07 січня 2023 року, свідомо продовжив керувати транспортним засобом, не маючи права керування.

Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували про порушення вимог статті 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлена.

Надавши належну оцінку наявним у матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог статті 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом року за статтею 126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 про визнання його дій такими, що вчинені в межах крайньої необхідності, суд першої інстанції правильно залишив поза увагою з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Проте, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу, який би підтверджував, що він, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , 13 серпня 2023 року діяв з метою усунення небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, та за умови, що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він був направлений керівництвом військової частини для виконання завдання у Київській області, використовуючи транспортний засіб, також жодним доказом не підтверджено, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Натомість, вказані пояснення ОСОБА_1 спростовуються, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що знаходиться у відрядженні в особистих справах, проходив лікування, навчання, в м. Києві перебуває як цивільна особа.

Аргументи ОСОБА_1 щодо призначення йому покарання, яке відповідало б ступеню тяжкості його вини та фінансового стану, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно вимог статей 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суд першої інстанції з дотриманням вимог частини п`ятої статті 126 КУпАП обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідно до санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП.

При цьому, варто зазначити, що суд першої інстанції, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної межі стягнення, яке передбачене відповідною санкцією.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Жодних істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з прийнятою судом постановою.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль