Справа №: 452/1601/24
П О С Т А Н О В А
04 червня 2024 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Галин В.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
01.05.2024 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшли адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 752912 від 27.04.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 27.04.2024 року о 17 год. 39 хв. в с. Чуква по вул. Сагайдачна, 54, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на службовій боді камері.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечив викладене у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що не керував транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах. Пояснив, що числа вказаного у протоколі він перебував у салоні автомобіля на пасажирському сидінні, а за кермом вказаного автомобіля перебував його брат ОСОБА_2 . Коли вони рухались по дорозі, він зауважив товариша і попросив брата зупинити автомобіль, оскільки мав із товаришем дещо з`ясувати. Вийшовши із автомобіля підійшов до товариша, у подальшому його затримали працівники поліції. Оскільки він перебував у нетверезому стані, то не пригадує докладно усіх обставин справи.
Свідок ОСОБА_2 у суді пояснив, що 27.04.2024 року він перебував за кермом автомобіля та рухався по дорозі в с. Чуква Самбірського району Львівської області. В салоні його автомобіля збоку на пасажирському сидінні перебував його брат ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони їхали додому, брат побачив товариша і попросив його зупинити автомобіль, оскільки йому потрібно було про щось поговорити з товаришем. Він зупинив автомобіль, брат вийшов із салону та пішов у напрямку до товариша. Він не виходив із автомобіля, однак у подальшому вийшов з машини і втік, боячись затримання, враховуючи воєнний стан.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, слід дійти такого висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.п. а) п. 2.9 Постанови передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 за яким, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до п. 1.10. Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» (далі - Постанова), водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 752912 від 27.04.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 27.04.2024 року о 17 год. 39 хв. в с. Чуква по вул. Сагайдачна, 54, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на службовій боді камері.
При перегляді диску з`ясовано, що зйомка не була безперервною, а епізодичною та не висвітлює всіх обставин. Також у частині файлів відсутній звук. Вбачаються порушення вимог п.п.4,5 Розділу П Інструкції №1026, при цьому свідків, у зв`язку з неможливістю проведення відеофіксації, залучено не було.
Слід зазначити, що Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Згідно п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Примусове виключення відеореєстраторів забороняється.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинку автомобіля, де б він перебував за кермом, працівниками поліції. На відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції спілкується із громадянином, дані щодо якого вказані в рапорті як ОСОБА_3 . У подальшому зафіксовано, що повз автомобіль патрульної поліції проїхав автомобіль, однак хто перебував за кермом цього автомобіля невідомо, оскільки засоби фіксації не дають можливості ідентифікувати цю особу. Потім до працівників поліції підходить ОСОБА_1 , який спілкуючись із ОСОБА_4 вступає у конфлікт із працівниками поліції. Відтак, на наявних в матеріалах справи відеозаписах відсутні дані, які б вказувати про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції та відмову, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Не зафіксовано факт складення протоколу та долучених до нього документів.
Із огляду на викладене, оскільки надані до суду відеозаписи із нагрудного відеореєстратора працівника поліції виготовлені із порушенням Інструкції, їх слід вважати таким, що не можуть бути належними і допустимими доказами винуватості у справі.
Рапорт інспектора поліції від 27.04.2024 року не є доказом і не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на правову позицію ВС, яку викладено у постанові КАС ВС у справі № 524/5741/16-а, і не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому до уваги не може бути прийнятий.
Отже, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 752912 від 27.04.2024 року, акт, висновок, суд не має підстав прийняти як доказ винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП, як такі що складені всупереч нормам закону.
Із долученої до протоколу довідки № 5495 від 30.04.2024 року відомо, що за відомостями «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» даних щодо отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не має. Таким чином, ОСОБА_1 не наділений правом керування транспортними засобами.
Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі N 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).
За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, в справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони не підтверджуються, ні протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №752912 від 27.04.2024 року, ні долученими до нього документами.
Щодо обставин цієї справи, то факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу засобами відеофіксації не зафіксований та спростовується покараннями свідка ОСОБА_2 . Відсутні достатні та переконливі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови буде складено 10.06.2024 року.

Суддя