Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/221/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А.
Категорія - 172-20 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року.року м. Кропивницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши стосовно прийнятності до апеляційного розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року стосовно нього ч.3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 02 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій окрім апеляційних вимог, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року щодо нього та просить скасувати вказану постанову суду у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судовий розгляд відбувся без його участі. Копія постанови судді йому не вручалась. Про вказану постанову він дізнався, після того коли намагався скористатись своєю банківською карткою 25.03.2024 року. Однак виявилось, що його рахунки заблоковано 12.03.2024 року, оскільки відкрито виконавче провадження на виконання оскаржуваної постанови судді. При цьому безпосередньо постанова отримана ним в суді 26.03.2024 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважної причини і тому вимушений просити суд його поновити.

Дослідивши апеляційну скаргу в частині доводів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із матеріалів справи вбачається наступне.

Постанова Кіровоградського районного суду Кіровоградської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, була винесена 18 травня 2023 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з постанови суду, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи. Проте, як свідчить вказана постанова та матеріали справи, ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тобто був обізнаний про розгляд справи відносно нього.

В резолютивній частині вказаної постанови зазначено порядок та строк її оскарження.

02 квітня 2024 року, тобто фактично через 10 місяців ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку, в якому зазначив, як поважну причину пропуску строку, - необізнаність про наявність даної постанови.

Проте, такі доводи не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, доводи ОСОБА_1 про те, що він копію постанови отримав 26.03.2024, не надає переконливих даних про поважність причин порушення строків та фактично зводиться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки згідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.

При цьому, апеляційний суд зважає на сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження, а саме, конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом, у клопотанні не наведено.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний щодо розгляду справи відносно нього у районному суді, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, зазначені останнім в обґрунтування клопотання, не є переконливими, а відтак не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Виходячи з того, що наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися переконливими та поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року щодо нього за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року щодо нього, разом з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко