Номер провадження: 33/813/953/24
Номер справи місцевого суду: 503/255/24
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.3 ст. 156 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23.02.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 007414 від 24.01.2024 року, відповідно до якого встановлено, що 24 січня 2024 року близько 12.30 години ОСОБА_2 по вул. Героїв Вітчизни в смт Слобідка, здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме сигаретами марки «ASTRU», у зв`язку з чим порушила пункт 10 ч.1 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР та тим самим своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23.02.2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 410 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6970 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят) грн з конфіскацією предметів торгівлі у вигляді десяти пачок сигарет марки «ASTRU».

Мотивував таку постанову тим, що вину ОСОБА_1 доведено наявними у матреіалах справи доказами, які останньою не спростовано. Судом першої інстанції не вбачалось процесуальних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням в порядку, передбаченому ст. 22 КУпАП, оскільки з огляду на розміри адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, суд не вважає, що воно є малозначним адміністративним правопорушенням. Одночасно суд приймав до уваги, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку. При цьому, на підставі положень ч.2 ст. 34 КУпАП, суд вважав за можливе визнати обставиною, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, похилий вік ОСОБА_1 . З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в похилому віці, а обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважав необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення з конфіскацією предметів торгівлі без конфіскації виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 007414 від 24.01.2024 року виручка від продажу сигарет не вилучалася, про що свідчить зміст протокол

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вказану постанову суду 01 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі ст.22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП обмежившись усним зауваження.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що вину у скоєному правопорушенні вона визнає і виявляє щире каяття, також зазначає, що до адміністративної відповідальності притягається уперше, так як має тяжкий матеріальний стан була вимушена мати додатковий дохід. Вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовано положення статті 22 КУпАП , так як вона є малозначною та відповідно примітки до вказаної статті зазначено перелік статей КУпАП до яких не застосовується малозначність, а інкриміноване адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до цього переліку не входить, тому і ввжала, що існутють підстави для застосування відповідного положення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 15 квітня 2024 року апелянт ОСОБА_1 з`явилася, та під час апеляційного перегляду зазначила, що доводи апеляційної скарги підтримує і просить їх задовольнити.

Згідно із приписами абз. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюються висновки суду про наявність у її діях ознак складу адміністративного правопорушення, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 156 КУпАП, а тому зазначені обставини не є предметом перегляду в апеляційному порядку, з огляду на положення абз. 7 ст. 294 КУпАП.

Предметом апеляційного розгляду є перевірка доводів апелянта щодо наявності підстав для застосування у даному конкретному випадку, інституту звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.

У відповідності до приписів ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно примітки до статті 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2,122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних сутнісних ознак цього інституту.

Відтак слід дійти висновку, поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.

Виходячи із загальної сутності ознак малозначності у справах про адміністративні правопорушення, слід дійти висновку, що малозначними є лише (тільки) ті адміністративні правопорушення, які не становлять великої (значної) суспільної шкоди, а також унаслідок їх заподіяння не відбувається спричинення збитків державним та/або суспільним інтересам, чи то громадян, в залежності від характеру правовідносин.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Як видно із мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд врахував: характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому вважав за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, що складає 410 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та становить 6970 грн.

Однак, місцевий суд не у повній мірі надав належну та достатню правову оцінку фактичним обставинам справи, і з такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не в повній мірі погоджується, виходячи із такого.

У статті 23 КУпАП законодавець визначив, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 визнає вину у повному обсязі і виявляє щире каяття, також зазначає, що до адміністративної відповідальності притягається уперше, так як має тяжкий матеріальний стан та була вимушена мати додатковий дохід.

В судовому засіданні суду першої інстанції, а також до відповідності до наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 придбала дві пачки цигарок марки АSTRU по 24 гривні за пачку, яки реалізувала по 25 гривні за пачку, дохід якої від вказаних операцій становив 2 гривні.

Отже, жодних негативних наслідків завданих безпеці державної економікі в даному випадку порушенням правил торгівлі не завдано, а тому є всі підстави вважати, що дане правопорушення є малозначним.

На думку апеляційного суду, сукупність перелічених обставин свідчить про те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення має ознаки формальності, оскільки його скоєння не призвело та не могло призвести до здійснення додаткових витрат з бюджету, тобто заподіяти шкоду (збитки).

Також судом першої інстанції помилково взято до уваги, що кваліфікуючою ознакою для даного адміністративного правопорушення є наявність воєнного стану в Україні, це навпаки підтверджує, те що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, яка отримує дохід у вигляді пенсійного забезпечення, який фінансується за користь державного бюджету та має доволі низький рівень забезпечення (а.с. 19).

Враховуючи викладене, а також відомості про ОСОБА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, є особою похилого віку, щиросердно та беззастережно визнала вину у скоєнні адміністративного правопорушення, що має тяжкий майновий стан, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде справедливим, співмірним, необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Суд враховує щиру обіцянку ОСОБА_1 припинити торгівлю акцизними товарами.

У відповідності до абз. 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Приписами ст. 284 КУпАП регламентовано, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 23 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 156 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП та обмежитися усним зауваженням.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.3 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23.02.2024 року якою ОСОБА_1 , визнана винною за ч.3 ст. 156 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ч. 3 ст. 284 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 18 квітня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький