ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/356/24Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 33/817/332/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто о адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 01.03.2024 року о 20 год. 30 хв. В с. Угриньківці по вул. Центральна, 1 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA-A, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат становить 0,52 проміле, тест № 870, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Данильчук Н.Б., вважає, оскаржувану постанову такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб OPEL ZAFIRA-A, д.н.з. НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав та не повідомлено про причину зупинки, що суперечить положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, а тому всі подальші дії працівників поліції після незаконної зупинки транспортного засобу є незаконними, а докази, що отриманні після незаконної зупинки повинні вважатись недопустимими.

Звертає увагу суду, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проведений з порушенням, оскільки у роздруківці з газоаналізатору Драгер та акті огляду зазначено прізвище поліцейського, який проводив вказаний огляд ОСОБА_2 , хоча з відеозапису вбачається, що огляд проводився поліцейським ОСОБА_3 .

Зазначає, що працівниками поліції не було оформлено та вручено направлення на медичний огляд ОСОБА_1 до медичного закладу, що є порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735(надалі Інструкція),

Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_1 не було повідомлено, які саме виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що із долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 мав бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак працівники патрульної поліції відмовили йому у цьому.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув дану справу у відсутності захисника ОСОБА_1 , відтак останній був позбавлений можливості реалізувати передбачене ст. 268 КУпАП, а саме користуватись юридичною допомогою адвоката.

Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній при розгляді справи відносно ОСОБА_1 у суді першої інстанції, а про існування даної постанови стало йому відомо лише 28.03.2024 року, з моменту її оприлюднення в ЄДРСР.

Заслухавши апелянта - адвоката Данильчука Н.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 р. та закрити провадження у справі; особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав позицію свого захисника щодо скасування рішення суду першої інстанції; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги зі змістом оскарженої постанови адвокат Кухарук М.Я. ознайомився 28.03.2024 року.

Апеляційна скарга на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20.03.2024 року подана 04.03.2024 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005223 від 001 березня 2024 року, 01.03.2024 року о 20 год. 30 хв. В с. Угриньківці по вул. Центральна, 1 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA-A, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат становить 0,52 проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у графі пояснення особи ОСОБА_1 вказав про те, що вину визнає, більше такого робити не буде.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки «OPEL ZAFIRA-A», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій здійснював рух з неосвіченим номерним знаком в темну пору доби.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ББА №574836 від 01.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно - ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП.

Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Також, відеозаписом зафіксовано як працівниками патрульної поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 , які ознаки сп`яніння в нього виявлені, є також безпідставними, оскільки як вже було зазначено вище, згідно з вищевказаним відеозаписом, поліцейські повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього таких ознак сп`яніння.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,52 проміле, з чим останній погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що про намір пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 повідомив працівників патрульної поліції лише коли було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким останнього ознайомлювали.

Тому, суд приймає до уваги, що водій, після проведення огляду на стан сп`яніння, з результатом огляду погодився, що давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, суд зазначає, що жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_4 те, хто саме з поліцейських проводив огляд на стан сп`яніння, на що в апеляційній скарзі звертає увагу сторона захисту, оскільки обоє співробітників поліції, на яких вказує апелянт, здійснювати патрулювання в одному патрульному екіпажі і наділені повноваженнями як на складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і на проведення інших процесуальних дій, в тому числі, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність відомостей про вручення ОСОБА_1 направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на чому акцентує увагу адвокат, жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки дослідженими судом доказами підтверджується безпосередньо сам факт керування в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи місцевим судом за відсутності апелянта, то суд першої інстанції мотивовано навів підстави можливості розгляду, врахувавши ту обставину, що ОСОБА_1 не з`явився на розгляду справи, а також положення закону, які передбачають можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Данильчуку Н.Б. строк на апеляційне оскарження постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області. від 20 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя