Номер провадження: 33/813/726/24
Номер справи місцевого суду: 495/271/24
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю. Ф.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Ігоря Петровича на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 11.12.2023 року о 12 год. 50 хв., прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені (48км 600м.) на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України в Республіку Молдова, в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», без дозволу відповідних органів влади, з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова). Своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та ч.3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

11.12.2023 року старший офіцер відділення тимчасового тримання склав адміністративний протокол серії ПдРУ №308974 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.3).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КУпАП (а.с.10-11).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 02.02.2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Андрєєв І.П. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КУпАП (а.с.18-24).

Крім того, у своїй апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Андреєєв І.П. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.17).

Дослідивши вищевказане клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Андреєєва І.П., апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була ухвалена 12 січня 2024 року, однак відомості про її вручення ОСОБА_1 або його адвокату у матеріалах справи відсутні.

Натомість вбачається, що адвокат ознайомився з матеріалами справи 02.02.2024 року (а.с.13).

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Крім цього, у свої апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Андрєєв І.П. просив проводити усі судові засідання у даній справі в режимі відеоконференції (а.с.24), у зв`язку із чим, постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2024 року клопотання було задоволено, судові засідання з розгляду даної справи призначено у режимі відеоконференції (а.с.37).

Судове засідання, призначене на 05.03.2024 року не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_2 на лікарняному з 29.02.2024 року по 07.03.2024 року включно (а.с.38), а тому розгляд справи було відкладено на 11.03.2024 року (а.с.39).

Однак, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області, судове засідання, призначене на 11.03.2024 року на 11 год. 40 хв. не відбулось, у зв`язку із чим, розгляд справи відкладено на 29.03.2024 року на 11 год. 00 хв. (а.с.42).

У судове засідання, призначене на 29.03.2024 року на 11 год. 00 хв., у режимі відеоконференції, на зв`язок з Одеським апеляційним судом вийшов представник ОСОБА_1 адвокат Андрєєв І.П., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати (а.с.46-49).

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст..204-1 КУпАП, повністю доведена, та підтверджується матеріалами справи.

Однак, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних обставин.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляду справи користуватися юридичною допомогою, оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму Верховного Суду № 14 від 23.13.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП, розгляд вказаної справи відбувся без його присутності.

Так, згідно заяви ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, останній був повідомлений про розгляд справи відносно нього, призначеного в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області на 08.01.2024 року (а.с.6).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова ухвалена Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 12.01.2024 року, і матеріали справи не містять даних про те, що судом першої інстанції належним чином було повідомлено ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, а саме на 12.01.2024 року.

Із зазначеного вбачається, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який при цьому відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП, не був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції процедури розгляду адміністративного правопорушення, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання.

Стосовно суті вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ №308974, 11.12.2023 року о 12:50 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені (48км 600м.) на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України в Республіку Молдова, в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», без дозволу відповідних органів влади, з уникненням прикордонного контролю (шляхом використання механізму отримання статусу біженця в Республіці Молдова).

Апеляційний суд вважає зазначений протокол неналежним доказом, оскільки, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою посадовою особою не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості.

Разом з тим, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.

Наявні в матеріалах адміністративної справи документи не спростовують і не підтверджують того, що у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові суду з`ясовано об`єктивну та суб`єктивну сторони цього правопорушення.

Вищевказані факти свідчать про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо можливого вчинення цього правопорушення цією особою, не встановив у чому полягає спроба перетину ОСОБА_1 державного кордону. Також відсутня схема із зазначенням конкретного місця вчинення правопорушення.

При цьому, апеляційної суд зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на спробу перетину кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Слід вказати, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження факту незаконної спроби ОСОБА_1 перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску через державний кордон України за викладеними в протоколі обставинами.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року) у яких ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Апеляційний суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Барбера,Мессегуз іДжабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року (п. 146), в якому зазначено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, суди не почали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у вину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Ігоря Петровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Андрєєву Ігорю Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Ігоря Петровича задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження у справі закрити по п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда