ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/886/24 Справа № 932/1710/24 Суддя у 1-й інстанції - Марущак С.Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

секретаря Пати Я. А.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Білової В. С.

представника потерпілої ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, встановлено, що 11 лютого 2024 року приблизно о 12 годині 21 хвилині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. в. Мономаха вчинив сварку та ображав колишню дружину - ОСОБА_3 нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоду її психологічному здоров`ю, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду.

Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження об`єктивної сторони правопорушення, заважує, що сам факт звернення ОСОБА_3 до органів поліції без належних доказів того, не слугує підставою для притягнення його до відповідальності.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть та зміст правопорушення не конкретизовано, не вказано яка шкода заподіяна психологічному здоров`ю потерпілої, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження шкоди. Зазначає, що наявність сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про неузгодженість життєвих позицій, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

Зазначає, що протокол в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП складено 19.02.2024, коли подія мала місце 11.02.2024, крім того копія протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не вручалась у встановлений законом строк. Окрім цього у для складання протоколу не залучені свідки.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник кожен окремо підтримали апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просили її задовольнити.

Представник потерпілої - адвокат Парохненко С. Є. заперечував проти доводів апеляції та просив залишити її без задоволення, а постанову суду без змін. Зауважив, що ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство, переслідує та ображає потерпілу, що підтверджується низкою постанов суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла заперечувала проти доводів та задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та положеннях матеріального закону, з огляду на наступне.

Так, вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №383233, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що 11 лютого 2024 року ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини, а саме повторно протягом року виражався в її бік нецензурною лайкою та ображав її (а. с. 1); електронним рапортом та протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно яких 11 лютого 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що за адресою АДРЕСА_3 її колишній чоловік переслідує заявницю та виражається у її бік нецензурною лайкою (а. с. 2); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , про те, що 11 лютого 2024 року її колишній чоловік ображав її нецензурною лайкою та переслідував (а. с. 3), крім того аналогічні пояснення потерпіла надала і в суді апеляційної інстанції, зауваживши, що ОСОБА_1 систематично її переслідує, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, порушує заборонні приписи; терміновим заборонним приписом серії №390702 від 11.02.2024 (а. с. 7-8).

Крім того, відеозаписом події 11 лютого 2024 року, який було переглянуто під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції підтверджуються встановлені судом обставини, а саме на відео зафіксовано, як потерпіла ОСОБА_3 сидить в машині, а ОСОБА_1 знаходячись біля автомобіля на високих тонах розмовляє з останньою, при цьому виражаються на адресу потерпілої образливими словами, про те, що переслідував останню він не заперечує.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, серед іншого, на колишнє подружжя.

Проаналізувавши матеріали справи, зокрема долучений відеозапис, апеляційний суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_1 має ознаки психологічного насильства, та очевидно могла спричинити емоційну невпевненість та зашкодили психологічному здоров`ю потерпілої.

Суд апеляційної інстанції зважає також на показання потерпілої, яка зауважила, що ОСОБА_1 систематично переслідує останню по дорозі до роботи, під приводом вирішення питання щодо їх спільних дітей. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також не заперечував подій, що сталися 11 лютого 2024 року, крім того останній суду повідомив, що дійсно відносно нього є заборонні приписи.

Аналізуючи надані матеріали та показання учасників процесу, суд апеляційної інстанції, вважає доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності про відсутність в його діях наміру щодо вчинення домашнього насильства та висловлювань на адресу колишньої дружини нецензурною лайкою неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами, та пасивною поведінкою ОСОБА_1 при вирішенні питання у правовому полі щодо спілкування з дітьми та участі батьків у їх вихованні, так як останній обмежується лише переслідуванням потерпілої та усними образами на її адресу, що беззаперечно є елементом психологічного насилля.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що систематична, свідома поведінка останнього, що виражається у переслідуванні потерпілої та використання на її адресу нецензурних, образливих висловлювань є проявом саме домашнього насильства.

Доводи ОСОБА_1 щодо строку складання протоколу про адміністративне правопорушення, не слугують підставою для скасування судового рішення, так як ніяким чином не впливають на викладені фактичні обставини та не порушують права на захист останнього, оскільки сам ОСОБА_1 події 11 лютого 2024 року не заперечує. Під час складання протоколу особисто він був присутній, надавав пояснення, з правами та обов`язками у встановленому законом порядку ознайомлений. Протокол підписаний ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень щодо дати його складання останній не висловлював (а. с. 1).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду робить висновок про залишення апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун