ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/193/24 Справа № 701/18/24 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Калієвський І. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 701/18/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Маньківського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника В.В., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 гривень, що складає 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 02.01.2024 року о 17 год. 39 хв., був зупинений на а/д Маньківка - Подібна Уманського (Маньківського) району Черкаської області, за керування транспортним засобом "Infiniti ІX 35", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження в установленому законом порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, представник ОСОБА_1 адвокат Мельник В.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 27.02.2024, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення.

Зазначив, що 02.01.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рухалися автомобілем Інфініті, д.н.з. НОМЕР_2 , у місто Умань, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3 , на автодорозі Маньківка - Подібна у автомобіля загорівся чек про те, що перестали працювати прилади зовнішнього освітлення. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 почали його оглядати та помітили, що не працює лівий поворот та освітлення заднього державного номерного знаку.

Викликавши таксі, ОСОБА_3 поїхав у смт. Маньківка для того, щоб придбати у магазині чи СТО лампочки для заміни. Близько 17:39 год. до автомобіля, який стояв на узбіччі автодороги Маньківка- Подібна, під`їхали працівники поліції. У цей час в автомобілі перебував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , двигун автомобіля був вимкнений, автомобіль стояв на узбіччі дороги.

Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, він зазначив, що не відмовляється від проходження такого огляду в медичному закладі, проте працівник поліції ОСОБА_4 не вчинив дій щодо доставлення останнього до медичного закладу, а склав протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши при цьому, що останній, керуючи транспортним засобом, пребував в стані алкогольного сп`яніння.

Працівник поліції повідомив, що вбачає у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, проте не зазначив - які ознаки.

Апелянт вважає, що діалог, який відбувся між працівником поліції та ОСОБА_1 не можна трактувати, як відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки , запропонувавши пройти тест на газоаналізатор Драгер, працівник поліції , не дочекавшись відповіді, запропонував проїхати у лікарню, і знову не дочекавшись відповіді , зробив висновок, що ОСОБА_1 не поїде, та склав матеріали про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апелянт наголосив, що відеофайл, доданий до протоколу, не містить моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та не містить відео, що він взагалі керував транспортним засобом.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт послався на КУпАП, інші нормативно-правові акти, судову практику Європейського суду з прав людини, та судову практику апеляційних судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник В.В. повідомлялися про день час та місце розгляду справи належним читном, однак до апеляційного суду не з`явилися, адвокат Мельник В.В. в телефонному режимі повідомив апеляційний суд, що в судове засідання ні він, ні ОСОБА_1 не з`являться та просив здійснити розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу, адвоката Мельника В.В. та ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі його представника адвоката Мельника В.В., про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина у вчиненні інкримінованого адмінправопорушення підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №311091 від 02.01.2024 року, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 , 02.01.2024 року о 17 год. 39 хв., керував на а/д Маньківка - Подібна Уманського (Маньківського) району Черкаської області, транспортним засобом "Infiniti ІX 35", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження в установленому законом порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. (а.с.2);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.01.2024 року, де зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду. (а.с.3);

- даними направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2024 року, де зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду в КНП "Маньківська БЛ". (а.с.4);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія БАБ №177001 від 02.01.2024 року. (а.с.5);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з місця події, на якому зафіксовано дану подію та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку ОСОБА_1 на місці події. (а.с.8).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ним постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 02.01.2024 з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на а/д Маньківка - Подібна Уманського (Маньківського) району Черкаської області, у зв`язку з тим, що номерний знак на його автомобілі "Infiniti ІX 35", державний номерний знак НОМЕР_1 не освітлювався в темну пору доби, чим було порушено п.2.9 в ПДР України, у зв`язку з чим відносно нього працівником поліції було винесено постанову за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5).

При спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема, на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, на що останній всіляко ухилявся від цієї пропозиції. При цьому на пропозицію працівника поліції пройти освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відповів, що «воно не потрібно ні тобі, ні мені» (відео 1371170__0001, 17:43:44), потім йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що він від відповіді ухилився, така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, при цьому йому було роз`яснено, наслідки відмови від його проходження на стан алкогольного сп`яніння, та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписати відмовився, надати письмові пояснення він також відмовився.

З переглянутого відеозапису вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими не була порушена, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», та в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейським правомірно складено протокол за порушення саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, як прописано в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи ОСОБА_1 та апелянта про те, що останній не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, є безпідставними та необгрунтованими і спростовуються переглянутим відеозаписом події від 02.01.2024 за участю ОСОБА_1 , зокрема, з відеозапису відеореєстратора автомобіля та бодікамер працівників поліції вбачається, що за кермом автомобіля "Infiniti ІX 35", д. н. з. НОМЕР_1 , під час зупинки його працівниками поліції перебував саме ОСОБА_1 , будь-яких заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом він не висловлювася, вказаний автомобіль під час зупинки та спілкуванні працівників поліції з його водієм ОСОБА_1 стояв з працюючим двигуном, що в свою чергу повністю спростовує версію апелянта про те, що автомобілем керував ОСОБА_3 і те, що він стояв на узбіччі з вимкнутим двигуном, більш того, така його версія не підтверджується будь-якими доказами.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є неспроможними, та спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і медичному закладі, проте ОСОБА_1 всіляко ухилявся від пропозиції працівників поліції, а тому його поведінка була ними розцінена, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він, як водій, перебував у стані алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає це опискою, здійсненою працівником поліції під час складання протоколу, оскільки в інших складених документах відносно ОСОБА_1 , таких як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2024, вказано про наявність ознак сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , а саме, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода (а.с.3,4), а тому підстав для скасування законного рішення суду з зазначених апелянтом обстпвин немає.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутим в судовому засіданні вищевказаним диском з відеозаписом події від 02.01.2024 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладенене, вважаю, що постанова Маньківського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника В.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка