Справа № 309/1086/24
Провадження № 3/309/375/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Довжанин М. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_1 , за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду Закарпатської області надійшли27.02.2024 року матеріали про вчинення військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно протоколу № 15 від 23.02.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, 19.02.2024 року у кримінальному провадженні № 0000188 від 13.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, на підставі матеріалів, отриманих у ході досудового розслідування, у діях начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_1 , встановлено наявність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, а також результатів досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000162, № 0000164, № 0000163 встановлено, що за період ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом симулювання хвороби та надання підробних документів молодшому сержанту ОСОБА_2 , солдату ОСОБА_3 , старшому солдату ОСОБА_4 виплачувалось грошове забезпечення та додаткова винагорода під час воєнного стану, що призвело до завдання матеріальної шкоди державі, а саме, переплата грошового забезпечення та додаткової винагороди під час воєнного стану.

Вказані правопорушення згідно протоколу стали можливими також внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов`язків начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_1 , що виразились у формі непрямого умислу та халатного відношення (недбалого ставлення) до виконання своїх службових обов`язків.

В протоколі зазначено, що військовослужбовець за контрактом, полковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах особливого періоду (воєнного стану), під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порушення вимог ст.ст. 11,16, 59, 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1.3.-1.6 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333, належним чином свої службові обов`язки не виконував та допустив недбале ставлення до військової служби, що проявилося у незабезпеченні належного контролю за станом обліку особового складу в підпорядкованому підрозділі та неприйнятті рішень, пов`язаних із самовільним залишенням військової служби трьома військовослужбовцями, що перебували в його підпорядкуванні, а саме, достовірно знаючи із 01.08.2022 про відсутність без поважних причин молодшого сержанта ОСОБА_2 , старшого солдата ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_3 за місцем несення служби в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 , особовий склад якого перебуває в його прямому підпорядкуванні, призупинення виплати грошового забезпечення щодо вказаних військовослужбовців не ініціював, що стало наслідком безпідставного нарахування та виплату їм грошового забезпечення за серпень 2022 року на загальну суму 142 937,81 грн., а також наказ про зняття вказаних військовослужбовців з котлового забезпечення з ІНФОРМАЦІЯ_1 не видав, що призвело до безпідставної видачі продуктів харчування понад встановлені нормативи у період з серпня по жовтень 2022 року чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив закрити справу на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Плешинець М.В. в судове засідання подав клопотання про розгляд справи без його участі та заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому просив справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , як начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вчиняв даного адміністративного правопорушення, складений на нього протокол суперечить фактичним обставинам справи, а наведені в ньому обставини є надуманими, крім цього протокол складений з порушенням вимог КУпАП, що вказує на його незаконність.

Вивчивши заперечення та дослідивши матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за № 15 складений 23.02.2024 року. Згідно даного протоколу час вчинення даного правопорушення 01.08.2022 року. Дата виявлення адміністративного правопорушення 19.02.2024 р., тобто в день винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000188.

Таким чином, працівниками прокуратури протокол складено із порушенням абз. 2 ст. 254 КУпАП, якою встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Отже, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось з порушенням строку з моменту виявлення особи, яка його вчинила, що ставить під сумнів законність складання протоколу, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про їх вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, зазначені дії посадової особи, уповноваженої на складання протоколу, не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля, наприклад, як в даному випадку, посадовою особою прокуратури безпідставно не було складено протокол відразу після виявлення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд звертає увагу, що об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає собою невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Натомість в протоколі відсутнє посилання, до яких саме обов`язків військової служби недбало поставився правопорушник, яким конкретними нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України або іншими нормативно-правовими актами вони визначені. Формулювання обвинувачення є неконкретним та зводиться звичайного до перерахунку норм які регулюють дані правовідносини.

В даному аспекті потрібно враховувати, що ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст. Натомість в протоколі не зазначено конкретні норми нормативно-правового характеру, які він порушив.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки не зазначено дій та конкретних обов`язків, які ним не вчинено та якими конкретними нормативно-правовими актами це було визначено, не зазначено також і дій, які він повинен був вчинити та якими конкретними нормативно-правовими актами це було визначено. В протоколі обвинувачення сформульоване словом «не ініціював» але, що не ініціював не зазначено, що вказує на відсутність конкретики у формулюванні обвинувачення.

В ході дослідження матеріалів справи встановлено, що витяг з положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 », не містить підпису ОСОБА_1 , що вказує на те, що його вимоги не були доведені до його відома.

Заслуговують на увагу і доводи захисника, шо згідно фактичних обставин справи ОСОБА_1 , як начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався про наявність злочинних дій молодшого сержанта ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_4 лише після отримання рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Після чого начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 видав відповідний наказ про проведення службового розслідування від 01.08.2022 року за № 141 та наказ за № 144 про завершення та результати службового розслідування від 05.08.2022 року. За результатами службового розслідування дані матеріали та повідомлення про можливе вчинення правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, надано до військової прокуратури гарнізону (регіону), та направлено повідомлення до управління ВСП ЗСУ.

Також начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була надана відповідна вказівка відділу кадрів та бухгалтерії щодо припинення нарахування грошового забезпечення та зняття з котлового забезпечення даних військовослужбовців. Натомість, як зазначено стороною захисту, затримка із припиненням грошового нарахування та зняття з котлового забезпечення обумовлена великим об`ємом роботи та значним навантаженням відділу кадрів та бухгалтерії, які несвоєчасно зняли виплату даним військовослужбовцям.

Отже, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 діяв згідно ситуації та з дотриманням вимог закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу , в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбаченіст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

За таких обставин, вважаю, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 51 ч. 1, 245, 247 п.1, 264, 265, 284 ч. 1 п. 3, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.