Справа № 157/343/24
Провадження №3/157/318/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , учень 11 класу ЗЗСО «Видричівський ліцей»,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 969715 від 19 лютого 2024 року зазначається, що ОСОБА_1 19 лютого 2024 року о 10 год 50 хв, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , висловлювався в сторону своєї матері ОСОБА_3 нецензурними словами, поводив агресивно, голосно кричав, пошкоджував майно, на зауваження не реагував, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні домашнього насильства не визнав та пояснив, що 19 лютого 2024 року у нього із матір`ю відбулася сварка з приводу того, що вона не дозволяла йому взяти мотоцикл, але він не ображав матір нецензурними словами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст. 173-2 КпАП України вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України, передбачає настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 19 лютого 2024 року між нею та її сином ОСОБА_1 виникла суперечка, оскільки вона перешкоджала сину взяти мотоцикл щоб їхати, адже останній є неповнолітнім, посвідчення водія не має, та у зв`язку з такими її діями син намагався зламати замок у дверях гаражу, кричав, виражався нецензурними словами, виражаючи у такий спосіб своє невдоволення, однак він нецензурними словами її особисто не ображав, та щоб перешкодити сину їхати мотоциклом, вона й викликала працівників поліції. Такою поведінкою сина їй не було завдано жодної шкоди, вона себе потерпілою від домашнього насильства не вважає, син ніколи не ображав її. Працівнику поліції вона теж пояснювала, що конфлікт виник через те, що вона хотіла перешкодити сину їхати мотоциклом, але оскільки останній її не слухав, то щоб перешкодити його намірам, вчиненню адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, викликала поліцію. Син намагався відчинити двері гаража щоб взяти цей мотоцикл та їхати, іншим чином вона не могла запобігти його намірам, оскільки конфлікт щодо користування сином мотоциклом триває протягом значного часу. На теперішній час цей конфлікт вирішено, мотоцикла у їхньому домогосподарстві вже немає.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 від 19 лютого 2024 року вбачається, що вона повідомила поліцейському ОСОБА_4 аналогічні обставини.

Згідно з рапортом старшого інспектора Митчика І., що зареєстрований в ІТС ІПНП (журналі ЄО) № 1084 від 19 лютого 2024 року, ОСОБА_3 повідомила до поліції, що син 16 років поводить себе неадекватно, хоче забрати мотоцикл з гаража і має намір їхати кудись, вибиває двері, неодноразово син вчиняв конфлікт, вже протягом 2 місяців має неадекватну поведінку.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, які приїхали на повідомлення про вчинення домашнього насильства, що її син намагається відчинити двері у гараж та взяти мотоцикл, однак вона заборонила останньому його брати, оскільки він є неповнолітній та у нього немає посвідчення водія, після чого працівник поліції вимкнув камеру та увімкнув на моменті оголошення протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що конфлікт між сторонами був обопільний, між сином та матір`ю виникла побутова сварка, пов`язана з намірами сина без наявності відповідно права на керування скористатися транспортним засобом, під час сварки син не слухав заборони матері, та остання з метою недопущення вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повідомила про зазначені події до поліції.

Використання заборонених способів взаємодії між людьми, зокрема невдале спілкування, конфлікт, словесні образи, не завжди чинять руйнівну дію на особистість і психіку людини.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КПАП України належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.В. Антонюк