Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/8052/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Надопта А.А., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Шкварко А.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , молодший інспектор прикордонної служби,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ№149763 від 14.11.2023 року, старший солдат 21.10.2023 року з 20 години 00 хвилин по 22.10.2023 року 08 годину 00 хвилин виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Черговий підрозділу охорони кордону», внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків порушив алгоритм видачі зброї та боєприпасів, не заповнив службову документацію в частині обліку виходу на зв`язок прикордонних нарядів та використовував під час несення служби особистий мобільний телефон. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 31 тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 31.05.2016 року №421, абзацу 10 підпункту 4 пункту 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 №1261, вимоги підпункту 5 пункту 2 наКазу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.12.2023 №3867-АГ «Про порядок використання особистих технічних засобів», що виразилось у порушені алгоритму видачі зброї та боєприпасів, не закриті кімнати зберігання зброї, не ведені службової документації та використанні під час несення служби особистого мобільного телефону, чим вчинив адміністративне правопорушеня, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15КУпАП, тобто показав недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Шкварко А.В. заявили клопотання по закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши докази у справі, матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання по закриття провадження по справі, дійшов висновку, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП є військова службова особа, а саме військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним до допустимим доказам вини особи, оскільки такий є лише засобом фіксації обставин, які мають доказуватися іншими долученими до матеріалів справи доказами.

Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 , допустив порушення нормативно-правових актів.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію висновку службового розслідування щодо встановлення причин та обставин можливого порушення правил несення прикордонної служби окремими військовослужбовцями відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) в складі зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску "Вилок" у якому неповністю заповнено вказану в ньому дату затвердження та відсутні підписи зазначених в ньому посадових осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення. Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як вбачається із пункту 6 висновку службового розслідування суть пункту 31 тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 31.05.2016 року №421 полягає в тому, що кімната для зберігання зброї завжди (за винятком часу на видачу, приймання озброєння, приймання-здавання чергування) має бути замкнена та опечатана.

Із пояснення ОСОБА_1 від 22.10.2023 року вбачається, що «КЗЗ та ставниці з штатною зброєю на момент перевірки не були опечатані в зв`язку з проведенням перевірки закріплення зброї, оновлення бірок та підготовки до вибуття курсантів (виписувались номери ставниць, місць в ставницях та зброї закріпленої за курсантами НАДПСУ, готувались бірки на заміну».

Відтак, вказані дії не свідчать про порушення пункту 31 вказаної вище тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби

Зміст вимог підпункту 5 пункту 2 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.12.2023 №3867-АГ «Про порядок використання особистих технічних засобів» викладений у пункті 6 висновку службового розслідування та передбачає: «Заборонити використання особистих мобільних телефонів та інших особистих технічних засобів зв`язку та передачі інформації в....підрозділах охорони державного кордону...військовослужбовцям під час несення служби в складі прикордонного наряду по охороні державного кордону».

Також із пояснення ОСОБА_1 від 22.10.2023 року вбачається: «Стосовно особистого мобільного телефону, на час перевірки ним не користувався, екран перебував у вимкненому стані, на вимогу офіцера ВВВБ розблокував телефон, на екрані відобразився рекламний ролик. Телефон не був зданий СЗПНв зв 'язку з відсутністю коштів на службовому мобільному телефоні ЦУС, та періодично використовувався для дзвінків на службові мобільні телефони, видані прикордонним нарядом, з метою підтримання зв`язку з прикордонними нарядами, що не відповідали на виклики через радіостанцію. Ретранслятор з 11.10.2023 р. знаходиться на ремонті в УПЗ, внаслідок відсутності ретранслятора зв`язок через радіостанції нестійкий.

Щодо обліку виходу на зв`язок з прикордонними нарядами: вихід па зв`язок з прикордонними нарядами фактично здійснювався кожні 25-30 хв., обліковувався на чернетці та в подальшому дані переносились до робочого зошиту чергового підрозділу, з метою уникнення помилок та виправлень.»

Відтак, вказані дії не свідчать про порушення вимог підпункту 5 пункту 2 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.12.2023 №3867-АГ «Про порядок використання особистих технічних засобів», оскільки пункт інструкції не містить заборону мати при собі особисті технічні засоби, а лише використання.

З огляду на викладене, дослідивши та перевіривши в ході розгляду матеріали справи, суд прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, які свідчать про недбале ставлення особою до військової служби.

Таким чином, дослідивши усі наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та відповідно наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяА. А. Надопта