Справа №: 297/725/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гецко Ю. Ю., за участі представника особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - захисника Намяк Ю. Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця України м. Кременчук, паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 11.09.2006 року, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України,

за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До суду 19 лютого 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 148414 від 09.02.2024 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 148414 від 09.02.2024 року йдеться, що 08.02.2024 близько 19 год. 15 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку прикордонного знаку № 144, поблизу н.п. Бадалово (територія Берегівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані 2000 метрів від державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_2 , який рухаючись в якості пасажира на транспортному засобі здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 185-10 КупАП.

Захисник Намяк Ю. М., в судовому засіданні просив - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та пояснив суду, що його підзахисний ОСОБА_3 , прибув з міста Кременчук Полтавської області, на територію Берегівського району у першу чергу лікувальних та туристичних цілях. ОСОБА_2 , виршув до Берігівського району Закарпатської області у лікувальних цілях. Так як особа не планувала наближатися до території прикордонної смуги, чи п?яти кілометрової зони від лінії державного кордону громадянин ОСОБА_2 , не звертався про отримання дозволу на перебування чи пересування межах контрольованого прикордонного району внаслідок чого не умисно, не бажаючи цього, не усвідомлюючи цього знаходилась у зоні контрольованого прикордонного району, оскільки сідаючи до маршрутного таксі не знав де саме буде заборонена зона, якби він знав то вийшов би раніше.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши матеріали протоколу, докази надані стороною захисту в судовому засіданні, дослідивши матеріали допиту слідчим суддею в суді, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно тексту протоколу особу затримано близько 2000 тисяч метрів від лінії державного кордону. Тобто виходячи з лексичної та логічної конструкції цього визначення, можна дійти до висновку, що в момент затримання ОСОБА_2 перебував за 2000 метрів від державного кордону, проте у зоні прикордонної смуги в районі населеного пункту Бадалово.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про державний кордон України» позначення державного кордону на місцевості позначається ясно видимими прикордонними знаками, форми, розмір і порядок встановлення яких визначаються законодавством України і міжнародними договорами України, у самому тексті протокол прямо вказано, що найближчий прикордонний знак у напрямку 144 знаходиться за 2000 метрів від місця затримання особи, що в жодному виді не співвідноситься з можливістю перетнути державний кордон чи спробу перетину останнього, оскільки виходячи з припису ч. 8 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Але аж ніяк не перебування за 2000 метрів від лінії державного кордону, що в повній мірі суперечить об`єктивній стороні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина 2 вказаної статті регламентує ті самі дії, вчинені групою осіб.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону а саме лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України суші, вод, надр, повітряного простору згідно ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 № 1777-XII.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає ДКУ та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підставі зазначеного суд до висновку, що всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_2 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, зокрема: факту спроби перетину державного кордону поза пунктом пропуску, що повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) була сформульована Європейським судом з прав людини у наступних справах: «Гефген проти Німеччини»; «Тейксейра де Кастро проти Португалії»; «Шабельник проти України»; «Балицький проти України»; «Нечипорук і Йонкало проти України»; «Яременко проти України».

Зокрема в рішеннях по справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», а саме: коли визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і ті докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Доводи протоколу не містять обґрунтування наявності в цьому провадженні винятків із зазначеної доктрини («неминуче виявлення», «очищена пляма», «незалежне джерело», «нешкідлива помилка» тощо), що мали би бути покладені в підґрунтя тверджень сторони обвинувачення про її не застосування судами в цьому разі.

Крім цього, 08.02.2024 року молодшим інспектором прикордонної служби 3 категорії водієм групи утримання прикордонних знаків відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 складено протокол без номера про адміністративне затримання позивача ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_2 затриманий о 19 годині 15 хв. 08.02.2024, на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення у зв?язку з інкремінуванням, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП України. Суд за результатами розгляду матеріалів справи констатує, що протокол затримання особи є незаконним, та таким, що суперечить вимогам законодавства, яке регулює питання механізму притягнення особи до відповідальності за вчинення адмінстративного правопорушення.

Адміністративне затримання є одним з обмежувальних заходів адміністративного примусу, який застосовується всупереч волі та бажанню порушника і полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження.

Так відповідно до ст. 262 КУПАП одним з органів що правомочний здійснювати адміністративне затримання органами прикордонної служби - у разі незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, порушення правил використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну, порушення порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього;

Суд вважає, що протокол про адміністративне затримання містить процесуальні порушення, позаяк в тексті якого не наведено достатньої аргументації, для застосування заходів забезпечення у вигляді адміністративного затримання, оскільки наведене у протоколі формулювання «з метою з?ясування обставин правопорушення» в повній мірі суперечить приписам Конституції та законів України.

Оскільки під адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (абзац перший статті 9 КУпАП).

Дії особи, яка знаходилася у транспортному засобі, котра жодним чином не може впливати на рух, яка в свою чергу не місцева тобто не здатна усвідомлювати де саме знаходиться в той чи інший момент руху транспортного засобу, що у свою чергу технічно не дозволяє усвідомити протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, не може по своїй правовій природі згідно чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення вважатися протиправною, оскільки особа не могла усвідомлювати характер протиправної дії чи бездіяльності відповідно передбачити протиправний характер таких, що у свою чергу не дозволяє кваліфікувати такі дії як необережні оскільки особа не могла передбачити, або легковажно розраховувати на відвернення наслідків. Оскільки дії особи не підпасаються під категорію умисних дій чи дій з необережності, позаяк, не наведено чи доведено жодних фактів чи доказів котрі можуть підтвердити наявність умислу і діях чи бездіяльності Позивача. На підставі чого вважати дії, бездіяльність громадянина ОСОБА_2 доведеним фактом правопорушення є передчасним та таким, що свідчить про упереджене ставлення до особи працівниками прикордонної служби у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 був допитаний суддею в рамках іншого провадження 09 лютого 2024 року де під присягу в судовому засіданні на запитання прокурора, де дав вичерпні покази, щодо покладених запитань, тим самим на той момент були практично усі дії для здійснення з`ясування обставин події проте представники Державної прикордонної служби з незрозумілих причин та мотивів не припинили дію адміністративного затримання, що викликає у сторони Позивача серйозне занепокоєння, щодо незаконного примусвого утримання особи усупереч волі останньої та з грубим порушенням закону без наявних те підстав оскільки в застосуванні таких заходів пропала будь яка потреба. Оскільки затримання відбулось 08 лютого 2024 року о 19 годині 15 хвилин з метою з`ясування обставин правопорушення. При цьому сам протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 148414 був складений 09 лютого 2024 року (час складання не відомий), однак сам факт складання протоколу передбачає що всі обставини правопорушення суб`єктом складання було з`ясовано. Не дивлячись на даний факт, ОСОБА_2 більше доби без наявності об`єктивних причин та законних підстав був фактично позбавлений волі тобто затриманий і перебував в ПТТ НОМЕР_2 прикордонного загону, оскільки був звільнений з під варти 10 лютого 2024 року о 16 годині 15 хв.

Від так суд визнає, що протокол про адміністративне затримання від 08.02.2024 року є незаконний, а дії посадових осіб ДПС України, які здійснили адміністративне затримання ОСОБА_1 з 08.02.2024 року по 16:15 год. 10.02.2024 року протиправними та такими що не відповідають закону.

Крім цього, в судовому засіданні було достеменно встановлено, що посадовими особами ДПСУ було групо порушено фундаментальне право на захист, оскільки до ОСОБА_2 не було допущено його захисника який прибув до місця утримання свого підзахистного але без повідомлення будь-яких причин був не допущений до свого ОСОБА_2 ..

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 255, 256, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Юрій ГЕЦКО