Номер провадження: 33/813/473/24
Номер справи місцевого суду: 509/5751/23
Головуючий у 1-й інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В, потерпілої ОСОБА_1 , її представника-адвоката Тодирця Андрія Олександровича

розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1

на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №934529 від 14 вересня 2023 року поліцейськими установлено, що 09 серпня 2023 року о 20:00 год. в

АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року, встановити факт вчинення 09 серпня 2023 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ознаками ст. 173 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки розглянув справу без її участі, як потерпілої, та безпідставно відхилив надані нею пояснення, посилаючись на її зацікавленість, оскільки вона є потерпілою, унаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 та протиправними діями останньої, їй спричинено значну моральну шкоду. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 зверталася до поліції із заявою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 09 серпня 2023 року близько 20:00 год. без будь-яких на те пояснень, ображала її та її чоловіка, висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, принижувала честь та гідність. При цьому, ОСОБА_2 були вчинені провокаційні дії, направлені на залякування потерпілої та членів її родини, які супроводжувалися погрозами фізичного насилля здоров`ю потерпілої. Суд неповно та однобічно розглянув справу, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки при зверненні до поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, вона посилалася на обставини, які могли бути підтвердженні поясненнями свідків, однак не зважаючи на це, судом першої інстанції свідки в судове засідання для допиту не викликалися.

Також потерпіла в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона не залучалася до участі у справі, оскаржувана постанова прийнята без її участі, про прийняте судом рішення довідалася випадково, копія оскаржуваної постанови отримана представником, лише 27 грудня 2023 року.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 та її представник-адвокат Тодирець А.О. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася.

Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 , та її представника-адвоката

Тодирця А.О. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зауважує про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 20 листопада 2023 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 21 листопада 2023 року і закінчився 30 листопада 2023 року.

За приписами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як убачається з матеріалів справи, відомостей на підтвердження вручення потерпілій ОСОБА_1 повістки про виклик до суду у судове засідання на 20 листопада 2023 року (день прийняття судом оскаржуваної постанови), як і щодо вручення останній копії оскаржуваної постанови суду матеріали справи не містять.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що наведені ОСОБА_1 доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи постанову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідків та рапорту поліцейського відсутні інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 вказаного вище адміністративного правопорушення, яких суд вважав недостатньо для висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За положеннями ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

У відповідності до приписів ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозицією ст. 173 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_2 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , правоохоронці долучили: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №934529 від 14 вересня 2023 року, заяву ОСОБА_1 , подану до поліції та її пояснення як потерпілої, пояснення свідка ОСОБА_4 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , а також рапорт поліцейського від 13 вересня 2023 року.

У змісті протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №934529 від 14 вересня 2023 року у графі поліцейськими зазначено, що: «09 серпня 2023 року о 20:00 год. в смт. Таїрове, по вул. Лазурній, біля буд. 35Б, ОСОБА_2 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП».

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 зазначила: «не згода, не ображала».

У графі до протоколу додається вказано: «заява, пояснення».

При цьому, протокол не містить відомостей (інформації) стосовно свідків.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 15 серпня 2023 року звернулася до Відділення №1 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області із заявою, яку зареєстровано за № С-632, про що свідчить штамп реєстрації вхідної документації правоохоронного органу, у якій просила притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, посилаючись на те, що 09 серпня 2023 року близько 20:00 год., вона знаходилася неподалік належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де спілкувалася із сусідами та знайомими: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і у цей час до неї підійшла ОСОБА_5 та без будь-яких пояснень почала ображати її та її чоловіка, висловлювалася на її адресу нецензурною лексикою, чим принижувала честь та гідність, вчиняла провокаційній дії, направленні на залякування її та членів її родини, і такі дії супроводжувалися погрозами фізичного насилля її здоров`ю (а.с. 7-8).

Отже, 15 серпня 2023 року, правоохоронному органу, за заявою ОСОБА_1 , було повідомлено про ймовірно скоєне адміністративне правопорушення, а також особу, яка можливо може бути причетною до вчинення зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, усупереч зазначеним вище вимогам процесуального закону, уповноваженою особою ВП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Бедрієм Є.А. протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було складено лише 14 вересня 2023 року, тобто через тридцять один день з моменту повідомлення про подію правопорушення (15 серпня 2023 року) та через тридцять сім днів з дня цієї події, настання якої ставиться у провину ОСОБА_2 (09 серпня 2023 року).

Матеріали справи не містять відомостей на предмет підтвердження того, що починаючи з 15 серпня 2023 року та упродовж строку, визначеного ст. 254 КУпАП, поліцейськими вчинялися дії, спрямовані на з`ясування обставин щодо події 09 серпня 2023 року про яку повідомила ОСОБА_1 , зокрема перевірку інформації (відомостей) викладених ОСОБА_1 у заяві від 15 серпня 2023 року, шляхом відібрання пояснень у заявниці

ОСОБА_1 , свідків цієї події, про яких зазначила ОСОБА_1 у своїй заяві, а також

ОСОБА_2 .

Наведені вище обставини, свідчать про те, що поліцейськими не було дотримано строк, регламентований для складення протоколу про адміністративне правопорушення та вказують про порушення процесуальних строків, визначених ст. 254 КУпАП, що у даному конкретному випадку, зважаючи на значний інтервал часу, є істотним.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що письмові пояснення від свідка

ОСОБА_4 , стосовно вказаної вище події від 09 серпня 2023 року, про яку повідомлено правоохоронному органу ОСОБА_1 у заяві від 15 серпня 2023 року, поліцейськими відібрані 14 серпня 2023 року, що передувало зверненню ОСОБА_1 із вказаною вище заявою.

Сукупність наведених вище обставин, встановлених апеляційним судом під час апеляційного перегляду справи дають підстави дійти висновку, що у даному конкретному випадку протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_4 , складені поліцейськими з істотним порушенням вимог закону, наслідком чого є визнання цих доказів недопустимими, що унеможливлює їх врахування, як джерел доказів, наданих правоохоронцями.

Надаючи правову оцінку, письмовим поясненням, які надані 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд також враховує, що вони відібрані правоохоронцями зі значним проміжком часу, від дня звернення ОСОБА_1 із вказаною заявою до правоохоронного органу, і долучені до справи протоколом про адміністративне правопорушення, який апеляційним судом визнано недопустимим доказом, що унеможливлює врахування цих пояснень, як допустимих доказів.

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, складений 13 вересня 2023 року не містить доказового значення для справи, оскільки у ньому зафіксовано інформацію, у тому числі зі слів особи ( ОСОБА_6 ), який безпосередньо не був допитаний поліцейським у передбаченому законом порядку, тобто з дотримання процедури, що унеможливлює його врахування як доказу при прийнятті рішення у справі.

Наведеного судом першої інстанції не враховано, при цьому апеляційний суд вважає вірним висновок суду за результатами розгляду цієї справи, щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення, однак є помилковими мотиви з яких виходив суд приймаючи оскаржувану постанову.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 не приймала участь під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, апеляційним судом забезпечена ОСОБА_1 можливість бути присутньою у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, надати суду особисті пояснення за доводами апеляційної скарги, користуватися правничою допомогою, заявляти відповідні клопотання, зокрема, про допит свідків, у зв`язку з чим апеляційним судом було задоволено та допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Водночас надані потерпілою та свідками пояснення у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, самі по собі можуть слугувати підтвердженням певних обставин справи, проте у даному конкурентному випадку, зважаючи на те, що основний процесуальний документ у цій справі, яким є протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, визнанні недопустимими доказами, з наведених вище підстав, що виключає підстави для встановлення факту вчинення 09 серпня 2023 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як про те просить потерпіла в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Посилання потерпілої про розгляд справи судом першої інстанції без її участі, як на окрему підставу для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Переглядаючи цю справу апеляційний суд ураховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".

Апеляційний суд враховує, що цю справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності потерпілої водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 не була позбавлений можливості представляти свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування своєї правової позиції, і це право їй було забезпечено апеляційним судом, зокрема, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження , участі в судовому засіданні та забезпечення можливості допиту свідків.

Таким чином, апеляційним судом забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 бути "почутою", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, однак не погоджується з мотивами, з яких виходив суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, з підстав викладених вище.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року потрібно змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині постанову суду потрібно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко