Справа № 152/300/24
П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 березня 2024 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Роздорожна А.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,
за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУПАП),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
1. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №396369, 22 лютого 2024 року о 14-00 год в с. Копистирин по вул. Коцюбинського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Zubr» без державного номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого в медичному закладі, водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №7.
2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушенні не визнав. Пояснив, що 22 лютого 2024 року він дійсно керував мотоблоком в с. Копистирин та був зупинений працівниками поліції. Не пояснюючи причин зупинки, працівники поліції вказали, що від ОСОБА_1 відчутно запах алкоголю, а тому запропонували проїхати в лікарняний заклад для огляду. В свою чергу ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, однак не бажав їхати в лікарняний заклад в м. Шаргород. З собою поліцейські не мали алкотестера.
ІІ. Оцінка Суду
3. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2024 року серії ААД №396369 (а.с.1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22 лютого 2024 року (а.с.2); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 лютого 2024 року (а.с.3) та фрагмент відеозапису на DVD-R диску (а.с.7).
4. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.
5. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
6. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
7. Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 ..
8. Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище, Суду надано відповідні докази (див. пункт 3).
9. Суд вважає, що в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
10. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом, позаяк обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.
12. Із фрагменту відеозапису на DVD-R диску з нагрудної камери поліцейського неможливо встановити обставину, що ОСОБА_1 22 лютого 2024 року о 14-00 год був зупинений працівниками поліції з приводу будь-якого порушення ним правил дорожнього руху. Відеозапис, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення містить фрагмент розмови ОСОБА_1 з працівником поліції. Суд звертає увагу, що працівник поліції нічим не обґрунтував причину зупинки тарнспортного засобу. Під час розмови ОСОБА_1 вказав своє прізвище, ім`я та по-батькові та погоджувався пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Ігноруючи це, працівники поліції наполегливо пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в лікарняному закладі, на що той дійсно відмовився, оскільки хотів пройти огляд на місці зупинки. Враховуючи все вищевикладене, суд не може прийняти до уваги в якості доказу акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22 лютого 2024 року (а.с.2), оскільки відомості, що відображені в цьому документі не відповідають дійсності. Окремо слід зазначити, що ознаки сп`яніння, які вказані в акті не збігаються з ознаками сп`яніння, що були озвучені поліцейським під час пропозиції пройти огляд та зафіксовані на відео. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 лютого 2024 року (а.с.3) є похідним доказом і його достовірність перевірити в даному випадку неможливо. Чи вручалось це направлення безпосередньо ОСОБА_1 з відеозапису не видно.
13. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, справа №175/1982/16-а (2а/175/10/16), адміністративне провадження №К/9901/9231/18, висловив позицію, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
14. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
15. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
16. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
17. Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
18. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
19. КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставину, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.
20. Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
керуючись статтями 1, 9, 23, 130, 247, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Суддя Андрея РОЗДОРОЖНА