Провадження № 3/679/35/2024
Справа № 679/1575/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Томілін О.М., при секретарі судового засідання Дмітрієвій О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Оліферук Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді заступника начальника цеху залізничного транспорту Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 1732 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 806338 від 24.11.2023 24 листопада 2023 року близько 23:46 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психологічному здоров*ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 правоохоронним органом кваліфіковані за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні фактично не визнав та пояснив, що вони з його колишньою дружиною ОСОБА_2 проживають разом в одній трикімнатній квартирі, оскільки не мають іншого житла. 24 листопада 2023 року він прийшов ввечері додому з роботи, зайшов в кімнату, де фактично мешкає дружина та син, приліг на ліжко та заснув. Через деякий час дружина скинула з нього ковдру, почала кричати, висловлюватися нецензурною лайкою та вимагати, щоб він залишив кімнату, при цьому знімаючи його на камеру мобільного телефону. ОСОБА_1 в цей час нецензурною лайкою не висловлювався, а просив його не фільмувати на камеру. В подальшому він підвівся та вийшов в іншу кімнату. Також ОСОБА_1 пояснив, що між подружжям склалися неприязні відносини, вони вимушені після розлучення проживати разом, при цьому він не перешкоджає колишній дружині мешкати в квартирі, але ОСОБА_2 його постійно намагається спровокувати.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що після розлучення залишилася проживати в квартирі, де мешкає і ОСОБА_1 . На даний час вона готує позови про поділ спільного майна та про застосування заборонного припису щодо ОСОБА_1 , оскільки останній її систематично принижує, обзиває, виганяє з квартири, фактично в колишнього подружжя склалися неприязні відносини. Вона також пропонувала ОСОБА_1 виїхати з квартири. З приводу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ОСОБА_2 пояснила, що 24 листопада 2023 року вона прийшла з роботи приблизно о 20.00 год., близько 23.20 год. додому також повернувся ОСОБА_1 . Після того як ОСОБА_2 уклала доньку, вона повернулася до кімнати, в якій фактично перебуває (проживає), та побачила, що на ліжку спить ОСОБА_1 . Вона просила його піти з кімнати, але ОСОБА_1 відмовився, сказав, що кімнати фактично не розділені та він має право перебувати в цій кімнаті. ОСОБА_2 почала фіксувати ОСОБА_1 на камеру мобільного телефону, але він вибив телефон з рук та висловлювався нецензурною лайкою, після чого були викликані працівники поліції. ОСОБА_2 також не заперечує, що вона під час конфлікту також висловлювалася нецензурною лайкою на адресу колишнього чоловіка.

Представник потерпілої адвокат Оліферук Ж.А. у судовому засіданні підтримала пояснення потерпілої, просила звернути уваги на систематичність незаконної поведінки ОСОБА_1 , який ображає, принижує, фактично виганяє з кімнати ОСОБА_2 , та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Судом досліджені наступні докази по справі.

Так, до протоколу додано рапорт від 25.11.2023, відповідно до якого ОСОБА_2 звернулася до поліції з заявою про скоєння з боку ОСОБА_1 домашнього насильства, а саме, ОСОБА_1 в стані сп*яніння прийшов в кімнату заявниці, агресивно поводиться, вибив телефон з рук.

Письмові пояснення ОСОБА_2 в цілому відповідають показам, наданим нею безпосередньо суду (а.с.6).

18.09.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.8-9).

З дослідженого відеозапису вбачається, що на камеру мобільного телефону зафіксовано, що ОСОБА_1 лежить у ліжку, в цей час ОСОБА_2 агресивно та при цьому висловлюючись нецензурною лайкою стягує з нього ковдру та вимагає покинути кімнату. Після чого ОСОБА_1 вимагає його не знімати та вибиває телефон з рук ОСОБА_2 . Висловлювання ОСОБА_1 в адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою на відозаписі не зафіксовано.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, не встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до диспозиції ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачена наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Таким чином, під домашним насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Аналіз вищевказаної правової норми та її конструкції дає підстави для висновку, що завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій особі є однією з, а не єдиною кваліфікуючою ознакою психологічного домашнього насильства.

Так, законодавець між словами нездатність захистити себе і завдали шкоду використав сполучник або, у зв`язку з чим виникнення у потерпілої особи побоювань за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе є (кожна окремо) окремими кваліфікуючими ознаками домашнього насильства, і їх наявність та доведення у встановленому законодавстві порядку є достатньою підставою для висновку про наявність в діях особу ознак складу адміністративного правопорушення за статтею 173- 2 КУпАП.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.1732 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 806338 від 24.11.2023 ОСОБА_1 інкримінується висловлювання нецензурною лайкою в адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психологічному здоров*ю, тобто вчинення домашнього насильства психологічного характеру повторно протягом року.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Разом з тим, наведені в протоколі дії ОСОБА_1 підтверджуються лише поясненнями ОСОБА_2 . Інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 саме інкримінованого йому згідно з протоколом адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, зокрема, крім іншого, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, чи викликав словесний конфлікт будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, побоювання постраждалої особи ОСОБА_2 за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З наданого відеозапису подій не вбачається, щоб ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , внаслідок чого останній заподіяно чи могло бути заподіяно шкоди її фізичному або психічному здоров`ю, оскільки сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, конфлікту між подружжям, що ними не заперечується, спору з приводу поділу спільно нажитого майна, спільного проживання тощо, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи та не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 173-2, 245, 251, 252, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М.Томілін