Справа № 344/2325/23
Провадження № 33/4808/501/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жителя АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 08.04.2024 року, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважаю, що її необхідно повернути апелянту з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_1 подає апеляційну скаргу за межами строку встановленого законом на оскарження постанови суду та не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи 22 лютого 2024 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду було відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на постанову Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року.

29 лютого 2024 року ОСОБА_1 повторно було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де він зазначає причини, які не вказував у попередній апеляційній скарзі.

07 березня 2024 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду повторно відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на постанову Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року.

12 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де він зазначає причини, які не вказував у попередній апеляційній скарзі.

22 березня 2024 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду повторно відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на постанову Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року.

26 березня 2024 року ОСОБА_1 в черговий раз було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де він зазначає причини, які не вказував у попередній апеляційній скарзі.

03 квітня 2024 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду повторно відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на постанову Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 вже неодноразово звертався з апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2024 року після закінчення строку її апеляційного оскарження та апелянту неодноразово було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Вищевказані обставини свідчать про явне зловживання ОСОБА_1 правом на звернення до суду, оскільки останній ігнорує наявність судових рішень, якими йому вже відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження та знову безпідставно звертається до суду апеляційної інстанції зі скаргою на судове рішення, яке набуло законної сили та підлягає до виконання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту, оскільки апеляційна скарга подана за межами строку, який передбачено законом на апеляційне оскарження і апелянт не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року повернути скаржнику, у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв