Справа № 522/282/24
Провадження № 3/522/253/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19.12.2023 о 23 год. 40 хв. у м. Одесі по вул. Грецькій, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 528i», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду подано письмові заперечення, в яких він зазначає, що щиро розкаюється за вчинене правопорушення, усвідомлює, що його дії є вкрай неприпустимими та він зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною, а також, він не має наміру ухилятися від відповідальності. Проте, просив урахувати, що раніше він не вчиняв правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, здійснює волонтерську діяльність у Благодійному фонді «Рятуючи життя» та в умовах правового режиму воєнного стану, який введений в дію на території України через збройну агресію російської федерації, перевозить на власному транспортному засобі продовольчі товари, медикаменти, одяг і інші товари першої необхідності в Херсонську область для забезпечення хворих, сиріт і безпритульних, позбавлених сімейного виховання, дітей з багатодітних сімей, молоді, жінок і осіб з інвалідністю, вважає, що позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати важливу місію у важкий для країни час, тому просив призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також указував, що працівниками поліції було порушено встановлений ст. 266 КУпАП та Інструкцією порядок проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням не було залучено свідків, а застосовано технічні засоби відеозапису, який долучено до матеріалів справи як єдиний доказ відмови його від проходження на стан наркотичного сп`яніння. Вважає, що відеозапис не відповідає критеріям належності та допустимості для доведення винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки з відеозапису не вбачається, що у нього виявлено будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, у тому числі ті, про які зазначено у протоколі (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Поліцейський взагалі не зазначав підстав та ознак, за якими запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, не повідомив йому про виявлення в нього об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів законність самої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння особі, в якої таких ознак не спостерігається. Також указує, що відеозаписом не зафіксовано перевірку реакції зіниць очей водія на світло, координації рухів, тощо, а його мова була звичайною та чіткою. Указує, що протокол містить недостовірні відомості та є недопустимим доказом для доведення винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки з відеозапису вбачається, що ознак алкогольного сп`яніння, таких як порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці поліцейським у нього виявлено не було, а навпаки, під час спілкування з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, а тому його поведінка цілком відповідала обстановці. Крім того зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено йому порядок проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, даний засіб не був продемонстрований йому та відповідно не було надано для огляду документи, що підтверджують його відповідність нормам та справність. Також зазначає, що матеріали справи містять направлення на огляд у заклад охорони здоров`я, проте, форма направлення не чинна та не відповідає формі Додатку 1 Інструкції. Також зазначив, що ще до закінчення оформлення матералів адміністративної справи працівниками поліції, він просив останніх пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте йому було відмовлено із посиланням на те, що він може самостійно звернутися до медичного закладу. Указував, що відеозйомка здійснена поліцейськими епізодично.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 19.12.2023 ввечері він перебував у ресторані, де вживав алкогольні напої. Оскільки відстань від ресторану до його будинку складає два квартали, він вирішив, щоб не залишати автомобіль біля ресторану, проїхати додому, сподіваючись на оборежне водіння та враховуючи пізній час. Однак, за порушення правил дорожнього руху, він був зупинений працівниками поліції, які в подальшому склали відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначив, що він є заможною людиною, займається волонтерською діяльністю та вказав, що прийняття за наслідками розгляду даної справи судом рішення, пов`язаного з позбавленням його права керування транспортними засобами, позбавить осіб, яким він допомагає при здійсненні волонтерської діяльності, допомоги від нього.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Корнілкова Л. В. просила не застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та посилалася на допущення працівником поліції під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 порушень, про які зазначено у його письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Корнілкової Л. В., дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2023 року серії ААД № 733955, 19.12.2023 о 23 год. 40 хв. у м. Одесі по вул. Грецькій, 11, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 528i», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Частиною другою статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої Міністерством юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З оглянутого судом в ході розгляду справи відеозапису слідує, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб «BMW 528i», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ним правил дорожнього руху, а саме проїзд на заборонний сигнал світлофора, за що на останнього було складено постанову на місці зупинки транспортного засобу. Виявивши під час спілкування з ОСОБА_1 ознаки, які дають підстави вважати про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній від проходження такого огляду відмовився.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2023 року серії ААД № 733955;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та відмову водія від проходження такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02.2023, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зібрані у справі докази є достатніми, сумніви в їх достовірності відсутні.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про допущення працівниками поліції під час складення протоколу порушень, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що поліцейським були названі ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які визначені п. 3 Інструкції, також на указаному відеозаписі чітко зафіксовано у ОСОБА_1 порушення мови. Також відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована на технічний засіб відеозапису, відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП. При цьому посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейським порядку проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, є необґрунтованим, оскільки останньому інкриміновано правопорушення, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що на відеозаписі не вбачається у нього ознак алкогольного сп`яніння, суперечать його усним поясненням у судовому засіданні, де він зазначив, що вживав алкоголь та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він до закінчення оформлення матеріалів адміністративної справи працівниками поліції, просив останніх пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте йому було відмовлено, то такі доводи не свідчать про допущення працівниками поліції порушень, оскільки як слідує з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, виявивши під час спілкування з ОСОБА_1 ознаки, які дають підстави вважати про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній від проходження такого огляду відмовився. Після цього поліцейським розпочато складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 цікавився у поліцейського щодо того, де можна пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте такі запитання не можуть бути розцінені як згода особи на проходження огляду на стан сп`яніння, більше того, за наявності чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у поліцейського були підстави для складення протоколу за відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, навіть виявлення особою після початку складення протоколу бажання пройти огляд на стан сп`яніння, не зобов`язує поліцейського провести такий огляд.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому порядок проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, даний засіб не був продемонстрований йому та відповідно не було надано для огляду документи, що підтверджують його відповідність нормам та справність, є необґрунтованими, оскільки такі дії повинні вчинятися поліцейським під час проведення огляду на стан сп`яніння, тоді як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду.

Також доводи ОСОБА_1 про те, що відеозйомка здійснена поліцейськими епізодично спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому повністю зафіксовано обставини правопорушення та процедура складення протоколу.

Разом з тим, посилаючись на допущення поліцейським порушень, ОСОБА_1 дії такої посадової особи у визначеному законом порядку не оскаржувалися.

Інші доводи ОСОБА_1 не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, сукупність наявних у справі доказів підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому враховуючи характер і обставини вчинення правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, з метою виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 про можливість застосування аналогії закону під час накладення на нього стягнення, а саме ст. 69 КК України, оскільки він розкаюється у вчиненні правопорушення, вперше притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, є волонтером Благодійного фонду «Рятуючи життя» та займається волонтерською діяльністю, використовуючи власний автомобіль, в даному випадку є безпідставними з огляду на фактичні обставини справи та на умисний характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

До того ж, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим, а застосування аналогії закону чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено.

Така посилена відповідальність встановлена законодавцем з метою підвищення безпеки дорожнього руху та зниження кількості дорожньо-транспортних пригод.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Суд ураховує, що волонтерська діяльність є важливою та актуальною для країни, проте усі громадяни є рівними перед законом та не може бути привілеїв за будь-якими ознаками.

Зайняття волонтерською діяльністю не надає жодних преференцій у несенні відповідальності за вчинення правопорушення, тим більш умисного, та не повинно використовуватися як спосіб уникнути відповідальності або для несення відповідальності меншої порівняно з іншими.

При цьому, посилання ОСОБА_1 у судовому засіданні на те, що прийняття за наслідками розгляду даної справи судом рішення, пов`язаного з позбавленням його права керування транспортними засобами, позбавить осіб, яким він допомагає при здійсненні волонтерської діяльності, допомоги від нього та позбавить його можливості виконувати важливу місію у важкий для країни час, свідчить, враховуючи обставини правопорушення, про маніпулювання статусом волонтера та намагання уникнути відповідальності за вчинення умисного правопорушення.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА