Справа№464/7810/23
пр.№ 3-зв/464/5/24
П О С Т А Н О В А

29.03.2024 року м.Львів

Суддя Сихіського районного суду міста Львова Тімченко О.В., розглянувши заяву про самовідвід судді Сихівського районного суду міста Львова Борачка М.В. у розгляді справи № 464/7810/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в :

16 листопада 2023 року у провадження судді Сихівського районного суду м.Львова Борачка М.В. передано на розгляд матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУАП стосовно ОСОБА_1 (справа № 464/7810/23).

21 березня 2024 року суддею Борачком М.В. заявлено самовідвід від участі в розгляді справи з підстав того, що згідно з договором про надання правничої допомоги від 11 березня 2024 року захисником ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , з яким він разом працював у корпорації «Правовий альянс «ЕКВІТАС». Вважає зазначене підставою для самовідводу з метою дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий суд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, недопущення недовіри та для усунення будь-яких сумнівів.

У судове засідання учасники справи не з`явились, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід, та їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Вивчивши наявні матеріали, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.246 КУАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Кодексі України про адміністративне правопорушення відсутня норма, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте згідно з вимогами ст.1 КУАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУАП.

Отже, суддя вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого відводу, застосувати норми КПК України, які регулюють вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні.

Частина перша ст.129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, зокрема, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75,76 КК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами особами, які беруть участь у справі, може бути заявлено відвід судді.

Так, положеннями ст.ст.75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Суддею встановлено, що з 16 листопада 2023 року - часу надходження протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУАП стосовно ОСОБА_1 у провадження судді Сихівського районного суду м.Львова Борачка М.В. - по 11 березня 2024 року, особа, стосовно якої складено протокол, неодноразово викликалась суддею для розгляду справи, такий знайомився з її матеріалами та подавав клопотання.

13 березня 2024 року на ім`я судді ОСОБА_3 надійшли додаткові письмові пояснення від 12.03.24. адвоката Гобечія І.Т. з наданням договору № 11/03 від 11.03.24.

Жодних заяв про відвід судді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, чи її представник не заявляють.

Натомість суддя Борачок М.В. з підстав, що з ОСОБА_2 є колишніми співробітниками, заявив самовідвід.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ( рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п.48). Тому у контексті об`єктивного критерію безсторонність суду сам факт праці судді як адвоката в одній установі/організації з адвокатом, який представляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не може свідчити про його упередженість.

У свою чергу, будь-яких переконливих фактів, які б викликали сумніви у безсторонності судді по відношенню до ОСОБА_1 суду не наведено.

Жодних доказів, які містили б дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Борачка М.В. чи особистої зацікавленості в результатах розгляду справи, матеріали справи не містять.

Під час розгляду заяви судді про самовідвід не встановлено фактів, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді як з точки зору об`єктивного, так і суб`єктивного критерію, отже підстави для задоволення заяви про самовідвід відсутні.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви про відвід апеляційний суд також враховує, що відповідно до ст.30 КПК України відмова у здійсненні правосуддя не допускається; необґрунтовані задоволення відводів чи самовідводів у будь-якій справі є неприпустимими, оскільки може свідчити про ухилення від розгляду справи, що є порушенням правил суддівської етики та порочить звання судді, а також підриває авторитет суду та судової влади в цілому.

Керуючись ст.294 КУАП,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні заяви про самовідвід судді Сихівського районного суду м.Львова Борачка М.В. у розгляді справи № 464/7810/23.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО