Справа № 167/910/23
Номер провадження 3/167/2/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2024 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 ,

захисника А.М. Нівчика,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 ( місто Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 060276 від 12.08.2023 року, який надійшов в суд після доопрацювання і внесення змін до нього, ОСОБА_2 12 серпня 2023 року о 00 год 52 хв в місті Рожище Луцького району по вулиці С. Бандери керував автомобілем « Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу алкотест драгер та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків чим, порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, невиразна мова. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не визнав і суду пояснив, що в той день він заїхав в гості до свого кума і дійсно вживав алкогольні напої. Проте, ураховуючи свій стан алкогольного сп`яніння, він зателефонував знайомому з проханням відвезти його додому, оскільки керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не може. Знайомий не зміг виконати його прохання і тому він не вважав за можливе керувати транспортним засобом. За таких обставин, він заснув в атомобілі, який стояв і нікуди не рухався. В подальшому він прокинувся від стуку у вікно автомобіля працівників поліції, які звинуватили його у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння в автомобілі і запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився.

ОСОБА_2 не заперечує того факту, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але категорично заперечує факт керування автомобілем і ця обставина виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить закрити провадження у справі з цих підстав.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 10.11.2023 року до участі у справі залучено прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ( ас 49-50), з метою забезпечення принципу рівності та змагальності сторін при розгляді даної справи. Проте, виконувач обов`язків керівника Луцької окружної прокуратури відмовився забезпечити участь прокурора у розгляді адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 ( ас 56-58).

За таких обставин, до участі у справі була залучена особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, а також те, що права та інтереси ОСОБА_2 захищав адвокат А.М. Нівчик, суд доходить висновку, що принцип рівності та змагальності сторін при розгляді даної справи було забезпечено.

При розгляді даної справи були досліджені наступні докази.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суду показали, що дійсно 12.08.2023 року після 00 год в КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» працівниками поліції був доставлений ОСОБА_2 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що дійсно 11.08.2023 року пізно ввечері до нього телефонував ОСОБА_2 з проханням підвезти на автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що дійсно 12.08.2023 року після 00 год, в період дії комендантської години, він зі своїм напарником ОСОБА_7 . Супруновим побачили автомобіль, який рухався в місті Рожище по вулиці Степана Бандери. Після зупинки даного автомобіля і спілкування з водієм, яким був ОСОБА_2 , вони виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти відповідний огляд. ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився, у зв`язку з чим був складений відповідний протокол.

Також в судовому засіданні були досліджені: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 060276 від 12.08.2023 року ( ас 23); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від обстеження ( ас 24); повідомлення ВПД № 1 ( місто Рожище) ЛРУП ГУНП у Волинській області від 15.08.2023 року за вих. № 3251/50/4/01-2023 ( ас 22); відеозапис на диску, долученого до адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 ( ас 25).

Проаналізувавши всі досліджені у судовому засіданні докази, кожен окремо і в сукупності, суд зазначає наступне.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею 280 КУпАП.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (з наступними змінами і доповненнями), визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема також полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 12.08.2023 року о 00 год 52 хв в місті Рожище по вулиці С. Бандери керував автомобілем « Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , адміністративні матеріали не містять і таких доказів особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в процесі розгляду справи суду не надано.

Щодо показань свідка ОСОБА_6 , то суд зазначає наступне.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Однак у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_2 є пояснення зацікавленої особи - свідка ОСОБА_6 , який є працівником поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема об`єктивна сторона, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували керування ним транспортним засобом 12.08.2023 року о 00 год 52 хв в місті Рожище по вулиці С. Бандери, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька