Справа № 588/2507/23
провадження № 3/588/9/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу про адміністративні правопорушення за матеріалами, що надійшли із Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Великий Хутір Драбівського району Черкаської області, який не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 02.12.2023 року о 20 год. 35 хв. у с.Боромля по вул.Швецова, 14 повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керувати указаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера 6820 «Драгер» ARPK 0161, результат тесту № 422 - 1,65 проміле.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.1 «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судове засідання 18.12.2023 та 04.01.2024 не з`явився, був ознайомлений з тим, що справа розглядатиметься Тростянецьким районним судом Сумської області, що підтверджується його підписом у протоколах від 02.12.2023 року серії ААД № 283649 та від 02.12.2023 року серії ААД № 283648 примірники яких він отримав.

У протоколах ОСОБА_2 власноручно зазначив про те, що згоден зі змістом протоколів.

Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 126, 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є необов`язковою.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що, оскільки ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомив, заяву про відкладення судового розгляду не подав, справа може бути розглянута без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 126, 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є не обов`язковою.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомив, заяву про відкладення судового розгляду не подав, справа може бути розглянута без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130 КУпАП знайшла своє підтвердження, виходячи з таких мотивів.

Пункт 2.9 «а» правил дорожнього руху забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 130 КУпАП, передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами відповідальності за указаними статтями КУпАП є учасники дорожнього руху, зокрема, особи, які керували транспортними засобами.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиціями частин 2-4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушень за обставин установлених судом, підтверджується такими доказами:

- протоколами про адміністративне правопорушення від 02.12.2023 року серії ААД №283649 та від 02.12.2023 року серії ААД № 283648 (а.с.2, 8);

- повідомленнями на службу 102 (а.с.9);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2023 року (а.с.11);

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами тестування за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат огляду 1,65 проміле (а.с. 9, 10);

- оптичним диском з відеозаписом з відеореєстратора (а.с.14);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №285777 від 18.07.2023 року (а.с.4).

- постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 31.07.2023 року, яка набрала законної сили 11.08.2023 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.13).

Діяння ОСОБА_2 суд кваліфікує за частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; за частиною 5 статті 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про застосування стягнення, відповідно до статті 33, 36 КУпАП на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу, який належить іншій особі.

З приводу застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд виходить з такого.

ОСОБА_2 не має права керування транспортними засобами, не отримував посвідчення водія (а.с.12).

У постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зазначила, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти Конвенції про захист прав і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), тому, судом під час вирішення питання про позбавлення права керування транспортним засобом особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і не має права керування транспортними засобами, врахує правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладені у постанові від 04.09.2023 року у справі №702/301/20.

Таким чином, ураховуючи характер вчинених правопорушень, для досягнення мети стягнення, визначеної статтею 23 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення відповідно до статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених частиною 2 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП, та накласти на підставі статті 36 КУпАП на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. у дохід держави.

Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного судом.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. В. Щербаченко