Справа № 490/554/24
н/п 3/490/1016/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши протоколи про вчинення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, пенсіонером, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, -
Вказані протоколи постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2024 року були об`єднані в одне провадження.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої, вину, у вчинених правопорушеннях визнав, з обставинами, викладеними в протоколах, згоден та просив розглядати справу без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно з п. 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Пунктом 2.10 "А" Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відтак, вказані в протоколах обставини про порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , а також письмовими поясненнями та заявою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За такого, суддя приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 2.10 "а", 16.11 ПДР України та їх слід кваліфікувати як вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення не притягувався, суддя вважає необхідним та достатнім накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 122-4, 124, 245, 251, 280, 283-285 КУпАП, -
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів.
СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН