Справа № 489/880/24
Провадження № 33/812/151/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником адвокатом Мотельчук Юлією Ігорівною на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 січня 2024 року серії ААД № 560512 27 січня 2024 року о 12:50 год в м. Миколаїв по вул. Маршала Василевського, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "SKODA OCTAVIA", д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 13.1 ПДР України був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив бокове зіткнення з транспортним засобом "YAMAHA", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - захисник Мотельчук Ю.І., посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просила її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції нею на електронну адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва 29 лютого 2024 року о 16:39 год було надіслано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, витребування доказів, виклик свідків, долучення доказів та письмові пояснення. Відповідно до п. 24 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженого наказом ДСА України від 15 листопада 2016 року №231, електронну пошту відповідальна особа повинна перевіряти не рідше одного разу на годину протягом робочого дня. В судовому засіданні 01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернув увагу судді на той факт, що його захисником були направлені вищезазначені документи, однак оскільки на час розгляду справи в Ленінському районному суді м. Миколаєва було відсутнє електропостачання, суддя не перевірив доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проявив упередженість, чим позбавив ОСОБА_1 прав, передбачених Конституцією України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, не долучив до матеріалів справи подані захисником заперечення, у зв`язку із чим судом не були повно та всебічно встановлені обставини справи. Як вказала захисник Мотельчук Ю.І., в своїх письмових поясненнях вона вказувала, що під час огляду місця ДТП працівники поліції не змогли встановити, хто саме із двох водіїв порушив ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна, а тому склали протоколи про адміністративні правопорушення на двох водіїв, тобто протокол було складено не на підставі доказів про порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху Також, як зазначала апелянт, поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_1 після ознайомлення зі схемою ДТП зробив зауваження про фактичне місце розташування транспортних засобів в момент ДТП. Таким чином, в даній справі вина ОСОБА_1 підтверджується лише одним протоколом про адміністративне правопорушення, який сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини особи, оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватися сукупністю доказів.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який вважав апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами частин 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 січня 2024 року серії ААД № 560512 27 січня 2024 року о 12:50 год в м. Миколаїв по вул. Маршала Василевського, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "SKODA OCTAVIA", д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 13.1 ПДР України був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив бокове зіткнення з транспортним засобом "YAMAHA", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції вважав доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України в частині дотримання безпечного бокового інтервалу. Такий висновок суд обґрунтовував тим, що зі схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів "SKODA OCTAVIA" під керуванням ОСОБА_1 та "YAMAHA" під керуванням ОСОБА_2 відбулося у крайній правій смузі руху на ділянці дороги, яка мала три смуги для руху в одному напрямку та позначені на ній під номером «3» місця зіткнення транспортних засобів, що зафіксовані на відстані 2,2 м та 1,5 м до правого краю крайньої правої смуги руху автодороги, є слідами контактування з проїзною частиною дороги правих коліс автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в момент бічного зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_2 , що свідчить про те, що в момент зіткнення з мопедом автомобіль "SKODA OCTAVIA" здійснював зміну напрямку руху, перестроюючись із середньої смуги руху у крайню праву смугу руху, де на відстані 2,2 м від задніх коліс та 1,5 м від передніх коліс до правого краю проїзної частини вказаної смуги руху, ширина якої згідно зі схемою становить 2,85 м, допустив зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_2 , що свідчить про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення рухався, займаючи одночасно дві смуги руху, та є підтвердженням інкримінованого йому порушення п. 13.1 ПДР щодо недотримання безпечного інтервалу.

Однак апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що обставини справи однозначно та поза розумним сумнівом вказують на наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Так, відповідно до п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський ; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото-та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно п. 4 розділу ІХ Інструкції № 1395 на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: ділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

З письмових пояснень як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції при складанні адмінматеріалів, слідує, що обидва учасника дорожньо-транспортної пригоди мали зауваження щодо розташування транспортних засобів, позначених на схемі ДТП. Так, ОСОБА_1 зазначав, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 на момент ДТП фактично був розташований ближче до бордюру, ніж зазначено на схемі, оскільки після ДТП ОСОБА_2 його транспортний засіб було переміщено ближче до центру правої крайньої смуги руху. В свою чергу ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначав, що ОСОБА_1 після ДТП перемістив автомобіль.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали надані ними раніше пояснення, також обидва пояснювали, що рухались у крайній правій смузі, ОСОБА_1 стверджував, що його автомобіль рухався попереду мопеду ОСОБА_2 і саме останній, не обравши безпечний боковий інтервал, намагався проїхати між "SKODA OCTAVIA" і бордюром, тоді як ОСОБА_2 стверджував, що ДТП сталося саме з вини ОСОБА_1 , який змінивши напрямок руху свого автомобіля, навмисно з ним зіткнувся. При цьому обидва учасника дорожньо-транспортної пригоди пояснили, що зіткнення транспортних засобів відбулось тільки один раз. ОСОБА_2 вказував, що обидва зазначених на схемі ДТП місця зіткнення не відповідають дійсним обставинам, оскільки зіткнення відбулось там, де на схемі позначений його транспортний засіб, тоді як ОСОБА_1 вказував, що зазначене на схемі місце зіткнення на відстані 1,5 м. до правого краю крайньої правої смуги руху відповідає фактичним обставинам ДТП, тоді як щодо іншого місця зіткнення він заперечує.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що схема ДТП не містить зауважень про те що різні місця зіткнення транспортних засобів були позначені зі слів учасників ДТП, слідів гальмового шляху коліс транспортних засобів, або інших слідів та предметів, які б вказували на фактичне місце зіткнення, на схемі не зазначено.

З наданих у суді апеляційної інстанції пояснень старшого сержанта поліції УПП в Миколаївській області ОСОБА_3 , яким було складено протоколи про адміністративні правопорушення, слідує, що вжитими заходами працівниками поліції так і не були встановлені свідки ДТП чи записи з камер відеоспостереження, де були б зафіксовані обставини ДТП, а тому було складено протоколи за порушення п. 13.1 ПДР на обох учасників дорожньо-транспортної пригоди.

За такого не можна вважати, що складена працівниками поліції схема місця ДТП відповідає дійсним обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

За такого висновок суду першої інстанції, що заснований на інформації, зафіксованій у схемі місця ДТП, зокрема про те, що зазначені на схемі місця зіткнення транспортних засобів є слідами контактування з проїзною частиною дороги правих коліс автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не можна вважати достатньо обґрунтованим та таким, що однозначно та поза розумним сумнівом вказують на наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey,п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у справі доказів не доводить поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив п. 13.1. ПДР України і такі дії знаходяться у причинному зв`язку із настанням ДТП.

За такого висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 переконливими доказами, які б не викликали обґрунтованих сумнівів у доведеності вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності, не можна вважати правильним.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є банкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

При цьому суд звертає увагу на те, що дана справа розглядалась виключно у межах висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у порушенні ним вимог п.13.1. ПДР України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки не з усіма доводами апеляційної скарги можна погодитись, то апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана його захисником адвокатом Мотельчук Ю.І., підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником адвокатом Мотельчук Юлією Ігорівною задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць