Справа № 136/359/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Слободянюк М.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого водієм ПАТ "АТЕК Турбів", зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №771725 слідує, що 16.02.2024 о 12:06 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 .

Такі дії ОСОБА_1 особою, що склала матеріали про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав, суду пояснив, що 16.02.2024 він прибув до житлового будинку, який є спільною частковою власністю його та колишньої дружини ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 . Повідомив, що вказане нерухоме майно є предметом поділу, у зв`язку із чим наразі у провадженні суду перебуває спір. Оскільки між ним та колишньою дружиною склались неприязні відносини, очевидцем яких є їх донька ОСОБА_2 , тому щоразу коли він довідується до будинку, то з ним має бути хтось із рідних чи працівники поліції, з метою уникнення непередбачуваних подій та конфліктних ситуацій. Цього дня він прибув до смт. Турбів із сестрою ОСОБА_4 та побачили сторонню людину у будинку, яка надавала підприємницькі послуги, тому одразу викликав працівників поліції, дочекавшись яких, вони усі зайшли у будинок та працівники поліції з`ясовували обставини знаходження такої людини у будинку, тоді прийшла його донька ОСОБА_5 , яка на підвищених тонах почала розмовляти до нього щодо використання житлового будинку сторонньою особою, у зв`язку із чим він вказував на незаконність перебування такої особи в його житловому будинку. Доньку він не ображав, будь-яких речей не нищив. Після цього з`явилась його колишня дружина ОСОБА_3 , яка накинулась на нього із битою, внаслідок чого працівники поліції вирішили скласти матеріали як стосовно нього так і відносно колишньої дружини. Просив провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні було допитано потерпілу ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що у них із батьком напружені відносини вже досить тривалий час. 16.02.2024 батько ОСОБА_1 прийшов до домогосподарства, де вони проживають разом з матір`ю ОСОБА_3 та побачив у будинку її подругу ОСОБА_6 , яка прийшла до неї у гості та почав її ображати нецензурною лайкою, образливими словами, вимкнув на лічильнику світло в будинку, розбив машинки, які використовувались матір`ю для здійснення підприємницької діяльності, цим самим вчинив відносно неї насильство психологічного та економічного характеру, у зв`язку з чим вона подзвонила матері ОСОБА_3 та було викликано працівників поліції. Також зазначила, що виявляє до батька негативні емоції, які вже усталені та пов`язані із тим, що він ображає як її так і матір, не дає спокійно жити та працювати.

Захисник-адвокат Слободянюк М.В. подав до суду письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке підтримав у судовому засіданні, вказуючи, що висунуте обвинувачення не відповідає диспозиції ст..173-2 ч.1 КУпАП, оскільки не містить у чому полягає психологічне та економічне насильство вчинене його підзахисним по відношенню до потерплої ОСОБА_2 , отож складений із порушенням ст..256 КУпАП та не може бути належним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , тоді як інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 не надано, відтак наявні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст..247 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Разом з цим, вказана норма є банкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів.

Так, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного та економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із домінуванням над особою, тощо) того, хто чинить насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено коло осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

При вирішенні питання щодо наявності в діях особи домашнього насилля слід розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Згідно з загальнодоступними джерелами розкрито поняття конфлікту (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Скандал - це подія, випадок, що набувають широкого розголосу й ганьблять їх учасників.

Конфлікт не містить вище перелічених ознак притаманних домашньому насиллю.

Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП особою, що склала матеріали надано наступні докази, які були безпосереднім предметом дослідження судом:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №771725, суть правопорушення якого викладена вище;

- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 ;

- фотокопію термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №099721 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено стосовно кривдника заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що 16.02.2024 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлювався образливими словами та нецензурною лайкою в сторону доньки ОСОБА_2 , шкодив майно, чим своїми діями вчинив психологічне та економічне насильство.

Окрім зазначених доказів, за клопотанням потерпілої у справі було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що ОСОБА_1 приходиться їй колишнім чоловіком, а ОСОБА_2 є їх спільною дочкою. Після розірвання шлюбу у 2015 році чоловік покинув сім`ю та не проживає спільно за адресою АДРЕСА_1 , на даний час має іншу сім`ю та дитину, утім постійно вчиняє насильство в сім`ї по відношенню до неї та дитини. Так, 16.02.2024 у першій половині дня вона перебувала у справах у м. Вінниця, коли подзвонила донька ОСОБА_2 та повідомила, що прийшов ОСОБА_1 кричить на неї та нищить речі, тому вона в строк 20 хвилин приїхала додому та застала в будинку колишнього чоловіка із працівниками поліції, а її донька була в розгубленому, знервованому стані, вказуючи, що мав місце інцидент в ході якого батько її ображав, їй було заподіяно останнім шкоди у формі психологічного насильства.

За клопотанням потерпілої до матеріалів справи було долучено відеозапис DVD-R диск, на якому мають місце два відео файли та три фото, які сформовані 11.03.2024, у той час як вказані електронні докази не містять будь-яких ідентифікуючих ознак, які могли б бути співставленні із подіями, що мали місце 16.02.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив категорично причетність його у будь-який спосіб до речей, які відображені на фото та лежать на підлозі. Тоді як підтвердив, що відеозаписи здійснено із відеокамери у житловому будинку по АДРЕСА_1 , де відтворено зал. На іншому файлі коли він сходить по драбині до підвального приміщення події мали місце зовсім у інший день, що не є предметом розгляду даної справи.

Надаючи електронному доказу оцінку, суд приймає до уваги норми ст..251 КУпАП, утім вважає доказ у вигляді відеозапису на DVD-R диску неналежним та недопустимим, оскільки файли та фото не містять ідентифікуючих ознак (дати, часу, місця, тощо), жодним чином не підтверджують подій, що мали місце 16.02.2024, а також не відповідають вимогам щодо електронних доказів, не засвідчені електронним цифровим підписом.

З метою з`ясування усіх обставин справи в судове засідання було викликано особу, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення ОСОБА_7 , який суду пояснив, що вони із напарником виїхали на виклик, що надійшов по лінії «102» від ОСОБА_1 про те, що у належному йому житловому будинку по АДРЕСА_1 , перебуває стороння особа, яка займається без належного дозволу підприємницькою діяльністю. Приїхавши на місце події вони на подвір`ї побачили ОСОБА_1 та його сестру ОСОБА_4 , після чого зайшли у будинок, де побачили у холі сторонню людину, яка після з`ясування її особи вирішила залишити приміщення. При цьому з`явилась ОСОБА_2 та почала з`ясовувати стосунки із батьком ОСОБА_1 , який протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняв, не ображав доньку, при них речей не нищив, інших протиправних дій не вчиняв. По збігу деякого часу з`явилась колишня дружина - ОСОБА_3 , яка із предметом схожим на біту накинулась на ОСОБА_1 та в ході цього вони були змушені їх розбороняти, у зв`язку із чим було вирішено скласти матеріали на обох батьків за ст..173-2 ч.1 КУпАП, які направлено було на розгляд суду.

На запитання захисника, у зв`язку із чим було складено матеріали про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, де потерпілою вказано ОСОБА_2 , ОСОБА_7 не зміг надати відповіді, вказуючи, що дій, які б мали ознаки домашнього насильства по відношенню до дочки ОСОБА_1 не вчиняв.

За клопотанням захисника було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що приходиться рідною сестрою ОСОБА_1 , у зв`язку із неприязними відносинами брата із колишньою дружиною ОСОБА_3 на ґрунті майнового спору стосовно житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який є переметом спільної часткової власності їх як колишнього подружжя, вона у випаду, коли ОСОБА_1 навідується до свого будинку, його супроводжує, оскільки постійно такі візити завершуються відвідуванням працівників поліції. 16.02.2024 вони зустрілись із ОСОБА_1 та побачили, що у будинку є стороння особа, тому вирішили викликати працівників поліції з метою з`ясування її особи. По приїзду поліції зайшли в будинок та побачили невідому особу, після цього з іншої кімнати вийшла ОСОБА_2 , яка почала зверхньо звертатись до батька ОСОБА_1 , висувати якісь обвинувачення, який жодних протиправних дій при цьому не вчиняв відносно неї, не ображав, майна не нищив. За деякий час приїхала ОСОБА_3 та з битою накинулась на ОСОБА_1 , тоді працівники припинили протиправні дії зі сторони ОСОБА_3 та почали оформляти матеріали стосовно обох - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , її як свідка не було допитано, тому вона залишила приміщення.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та кожний окремо, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є по суті висунутим особі обвинуваченням, який має містити обставини, що відповідають диспозиції статті, за якою інкриміновано діяння такої особи та захист від якого здійснює нею.

Суд звертає увагу, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden N 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)" (справи "Малофєєв проти Росії", рішення від 30.05.2013 року та "Карелін проти Росії", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Надаючи оцінку зібраним доказам, суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ №771725, не викладені обставини правопорушення, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у співставленні із нормами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а лише інкриміновано вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та економічного характеру, що свідчить про недотримання особою, що його склала приписів ст..256 КУпАП, а відтак такий доказ не може безумовно свідчити на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечував свою винуватість, вказуючи, що жодних дій, які б могли розцінюватись як домашнє насильство по відношенню до доньки ОСОБА_2 він не вчиняв.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються із поясненнями ОСОБА_4 , незважаючи на те, що вони є близькими родичами, суд такі покази приймає до уваги як правдиві, оскільки вони відповідають обставинам, що повідомив ОСОБА_7 , який складав матеріали про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку поясненням потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , суд зазначає, що зміст цих пояснень свідчить про наявність між колишнім подружжям та їх спільною донькою усталених неприязних відносин, наявності конфлікту щодо неврегульованих питань з нерухомим майном.

При цьому, ОСОБА_3 не була безпосереднім очевидцем подій, відтак надаючи оцінку таким показам, суд приймає до уваги значимість цих показань у розрізі стосунків, які склались між колишнім подружжям та їх донькою, неузгодженості з іншими доказами, наявністю заінтересованості у свідка, а також можливістю перевірки таких показань, тому вважає, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_1 дій якими цілеспрямовано та навмисно спричинялась емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдавалась шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 економічного насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_2 , зокрема знищення чи псування належних їй речей, з мотивів недопустимості як доказу відеозапису на DVD-R диску з мотивів наведених вище та відсутності інших джоказів на підтвердження вказаних обставин.

Тоді як терміновий заборонний припис, хоча і є рішенням працівника поліції винесеним за заявою постраждалої особи, утім приймається за власною суб`єктивною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків на момент його винесення (події) та може бути оскаржений особою стосовно якої він винесений у порядку адміністративного судочинства, строк якого на час розгляду даної справи не закінчився, а відомості, що у ньому містяться жодним чином не доводять умисності дій ОСОБА_1 на спричинення шкоди ОСОБА_2 , чи порушення прав і свобод її як потерпілої, внаслідок яких було завдано шкоди здоров`ю чи майну.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про недоведеність висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі слід закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 173-2 ч.1, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повний текст постанови суду складено 22.04.2024.

Суддя Світлана ШПОРТУН