Справа 229/1163/24
Номер провадження 3/229/678/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить службу у військовій частини НОМЕР_3 , окремий батальйон спеціального призначення, за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

відповідно протоколу № 14 від 23 січня 2024 р. 23.01.2024 р., на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) за результатами службового розслідування було встановлено факт недбалого ставлення до військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_1 Військова частина НОМЕР_3 перебуває в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 ,

14.01.2024р., особовому складу військової частини НОМЕР_3 , в тому числі ОСОБА_1 , старшим начальником було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

З позатермінового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 14.01.2024 р. №18 стало відомо, що в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями рф особовий склад військової частини НОМЕР_3 самовільно залишив позиції " НОМЕР_4 , що призвело до втрати н.п. Веселе.

В ході службового розслідування встановлено, що особовий склад 1 та 2 рот спеціального призначення (далі - рсп) військової частини НОМЕР_3 у кількості 44 військовослужбовців включно з командирами 1 та 2 рсп вийшли з позицій без рішення командування військової частини НОМЕР_1 та без рішення командування НОМЕР_3 . З 10 січня 2024 р. особовому складу 1 та 2 рсп, які перебували на вказаних позиціях не постачалася їжа, вода, боєкомплект та інше необхідне майно, не проводилась евакуація поранених, що призвело до виснаження цього особового складу та встари ним боєздатності через тривалу відсутність забезпечення.

Основною причиною, що призвела до невиконання бойового розпорядження щодо утримання визначеної ділянки смуги оборони для військової частини НОМЕР_3 , залишення позицій, яке призвело до втрати АДРЕСА_3 стала відсутність дієвої системи управління та повна відсутність всебічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_3 .

Обіймаючи посаду заступника командира військової частини НОМЕР_3 з тилу, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до посадових обов`язків належним чином роботу не організував та не проводив. Здійснені ним заходи систематичного характеру не мають, про що свідчить відсутність плану морально-психологічного забезпечення до рішення командира військової частина НОМЕР_3 на оборону. Розпорядження з морально-психологічного забезпечення ним не видавались взагалі. Бойове інформування особового складу підрозділів не проводилось. Аналізи донесення, доповіді по проблемним питанням не відпрацьовувалися та не подавалися. Робота по профілактиці правопорушень належним чином не проводилась, правові рішення по виявленим фактам кримінальних та інших правопорушень вчасно не приймались. Заходів, доповідей, клопотань щодо усунення чинників які негативно впливають на морально-психологічний стан військовослужбовців не вживалось та не подавалось, ініціативи у вирішенні проблемних питань у морально-психологічному забезпеченні батальйону не проявляв. Підлеглі заступники командирів рот з морально-психологічного забезпечення до бойової роботи не залучались, що свідчить про повну відсутність контролю за підлеглим особовим складом.

Таким чином, під час виконання функціональних обов`язків, заступник командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_1 , всупереч вимогам статутів ЗСУ не здійснював належні заходи шодо організації і виконання морально-психологічного забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_3 , шляхом неналежного виконання своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до самовільного залишення підлеглим особовим складом позицій " НОМЕР_4 , та втрати АДРЕСА_3 підрозділами військової частини НОМЕР_3 14.01.2024 р.

Старший лейтенат ОСОБА_1 своїми діями порушив ст.ст. 11, 16, 72, 73 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Адвокат Блавіцького Коровай А. А. долучив до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_1 , відібрані ним на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив про таке.

На посаді заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення у в/ч НОМЕР_3 перебуває з 08.11.2023 р. Обов`язки за вказаною посадою передбачені ст. 72, ст. 73 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

З складеним відносно нього протоколом №14 від 23.01.2024 р. не погоджується виходячи з такого:

- з 11.01.2024 та до вечора 12.01.2024 ОСОБА_1 був відкомандирований до 109 батальйону 10 ШГШБр. Натомість в військову частину НОМЕР_3 були відряджені офіцери структури МПЗ 10 ОГШБр які працювали з особовим складом в підрозділах. ОСОБА_3 звернувся до заступника командира 10 ОГШБр з МПЗ, що штатних заступників з МПЗ в/ч НОМЕР_3 потрібно залишити в своїх підрозділах, тому що прикомандировані офіцери не знають особовий склад і такий обмін досвідом буде не ефективним. Проте, дозвіл на повернення штатних заступників з МПЗ отримав 13.01.2024. А офіцер-психолог прибув в свій підрозділ 14.01.2024, після того як дізналися про те що 1 та 2 роти вийшли з АДРЕСА_3 ;

- 25.12.2023 значно збільшилась інтенсивність ворожих артилерійських обстрілів в районі позиції "Говерла", що призвело до значних втрат 3 роти спеціального призначення і відповідно вплинуло на МПС особового складу всього батальйону. При формуванні резервів для підсилення 3 роти задіювалися тилові підрозділи. За таких обставин деякі військовослужбовці відмовлялися виконувати бойове розпорядження командира, тому Блавіцький, офіцер психолог та заступники з МПЗ були задіяні в роботі по відновленню боєздатності особового складу;

- представники МПЗ 10 ОГШБр працювали в підрозділах військової частини НОМЕР_3 з 11.01.2024 по 15.01.2024 та проводили комплекс заходів по перевірці наявності особового складу, група контролю бойового стресу працювала з військовослужбовцями, які відмовлялися виконувати завдання та доповідали про результат своєї роботи, стан справ у в/ч НОМЕР_3 заступнику командира 10 ОГШБр з МПЗ;

- в умовах масованих штурмів та вогневого впливу ворога та у зв`язку з великою кількістю втрат, силами та засобами, які перебували в розпорядженні командира 21ОБСП РОП "Рим" утримати було не можливо. Командування 10 ОГШБр було в курсі всього, що відбувалося з 09.01.2023. Це підтверджується тим, що представники 10 ОГШБр перебували на КСП 21 ОБСП безпосередньо і виконували функцію спостерігачів;

- основними причинами залишення району оборони особовим складом 21 ОБСП було недостатній вогневий вплив зі сторони старшого начальника - 10 ОГШБр, маючи у своєму арсеналі підпорядковані артилерійські підрозділи, вони не завжди відпрацьовували навіть по відомим координатам місцезнаходження ворожих вогневих засобів противника, які їм доповідав оперативний черговий 21 ОБСП через робочий чат в режимі онлайн. Маючи великий арсенал артилерійських засобів, броньованої техніки, вони ні яким чином не реагували на проблемні питання, які ставилися у щоденних доповідях за формою 5.18 , що подавались штабом 21 ОБСП на 10 ОГШБр. З 10.01.2024 у зв`язку із тим, що підрозділи 10 ОГШБр відійшли з нашого лівого флангу, неможливо було проводити ротації, постачати боєкомплект та їжу і воду на позиції, що в свою чергу стало причиною виснаження особового складу, більше половини якого на той момент було поранено. Про ці факти 10 ОГШБр було відомо, але вони жодним чином не реагували на ситуацію, що склалася, оскільки не хотіли втрачати свій особовий склад і техніку.

Адвокат Блавіцького М. Р., ОСОБА_4 , надав клопотання про закриття адміністративного провадження в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, з підстав передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на таке.

В протоколі про адміністративне правопорушення №14 від 23.01.2024 р., складений відносно ОСОБА_1 , в порушення ст. 256 КУпАП, не зазначено місце та час вчинення правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 , як командира в/с НОМЕР_1 , на складання протоколу про правопорушення стосовно підлеглих військовослужбовців та військовослужбовців в/ч НОМЕР_5 .

Долучена до матеріалів справи копія Бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування "Лиман" №БР-2331", не завірена належним чином, не відповідає оригіналу бойового розпорядження, а тому такий доказ не можливо визнати допустимим доказом при розгляді цієї справи.

Всупереч ст. 256 КУпАП у протоколі відносно ОСОБА_1 відсутнє посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив, а натомість при викладені обставин його вчинення, констатовані факти порушень, без посилання на норму Закону. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ та на ст. 72 обов`язків заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення. При цьому ОСОБА_6 , як заступник командира з морально-психологічного забезпечення не має відношення до заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з виховної роботи, перелік обов`язків якого зазначено в протоколі №14.

Протокол та матеріали справи не містять доказів, який саме ряд обов`язків, було доведено ОСОБА_1 , та яким саме старшим начальником, а також відсутня інформація про ознайомлення з цими обов`язками до яких він нібито приступив.

Причиною, що призвела до невиконання бойового розпорядження, щодо утримання визначеної ділянки смуги оборони для в/ч НОМЕР_3 , залишення позицій , яке призвело до втрати н.п. Веселе, стала відсутність дієвої системи управління та повна відсутність всебічного забезпечення у в/ч НОМЕР_3 .

Протокол складений відносно ОСОБА_1 містить протиріччя, оскільки в ньому зазначається, що роботу на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_3 з морально-психологічного забезпечення, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до посадових обов`язків належним чином не організував та не проводив. Здійснені ним заходи систематичного характекру не мають, про що свідчить відсутність плану морально-психологічного забезпечення до рішення командира в/ч НОМЕР_3 на оборону. Розпорядження з морально-психологічного забезпечення ним не видавалось взагалі. Бойове інформування особового складу підрозділів не проводилось. Аналізи донесення, доповіді по проблемним питанням не відпрацьовувалися та не подавалися. Робота по профілактиці правопорушень належним чином не проводилась, правові рішення по виявленим фактам кримінальних та інших правопорушень вчасно не приймались. Але при цьому протокол не містить норми закону, за яким ОСОБА_1 підлягає відповідальності, не зазначено чим передбачені вищевказані обов`язки ОСОБА_1 , яка має бути систематичність заходів і чим передбачений план та видача розпоряджень з морально-психологічного забезпечення. Чим було встановлено або чим підтверджується несвоєчасність прийняття ОСОБА_1 правових рішень по виявленим фактам кримінальних та інших правопорушень.

До протоколу не надано доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення саме в умовах особливого періоду, не наведено норму закону, щодо визначення цього періоду, за що передбачена відповідальність саме за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а не за ч. 1 цієї ж статті.

ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 268 КУпАП надані письмові пояснення, що наведені вище, з яких вбачається, що із правопорушенням, в якому він обвинувачується, не згоден, вважає не доведеною його вину та просить суд закрити провадження в зв`язку із відсутністю в його діяїх складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі №14, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Частина 2 ст. 172-15КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Диспозиція статті 172-15 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

В протоколі №14 від 23.01.2024 р. склад правопорушення вчиненого ОСОБА_1 полягає в тому що, під час виконання функціональних обов`язків, заступник командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_1 всупереч вимогам статутів ЗСУ не здійснював належні заходи шодо організації і виконання морально-психологічного забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_3 , шляхом неналежного виконання своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до самовільного залишення підлеглим особовим складом позицій " НОМЕР_4 , та втрати АДРЕСА_3 підрозділами військової частини НОМЕР_3 14.01.2024 р.

Матеріали справи не містять відомостей, про який саме ряд обов`язків, було доведено ОСОБА_1 , та яким саме старшим начальником, а також відсутня інформація про ознайомлення з цими обов`язками до яких він нібито приступив. З долученого до матеріалів справи Бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування "Лиман"№БР-2331" не вбачається, що саме ОСОБА_1 було ознайомлено з цим документом, та яким саме чином він його порушив та не виконав.

Протокол №14 складений відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не містить посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ та на ст. ст. 72, 73 обов`язків заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу, що не дозволяє суду дійти висновку, що саме порушив ОСОБА_1 .

Водночас, обставини зазначені в протоколі, спростовуються долученими ОСОБА_1 доказами та письмовими поясненням ОСОБА_1 , який говорить про те що з 11 по 12 січня 2024 він був відкомандирований до 109 батальйону 10 ШГШБр. Натомість в військову частину НОМЕР_3 були відряджені офіцери структури МПЗ 10 ОГШБр які працювали з особовим складом в підрозділах. Блавицький звернувся до заступника командира 10 ОГШБр з МПЗ, що штатних заступників з МПЗ в/ч НОМЕР_3 потрібно залишити в своїх підрозділах тому що прикомандировані офіцери не знають особовий склад і такий обмін досвідом буде не ефективним. Проте дозвіл на повернення штатних заступників з МПЗ отримав лише 13.01.2024. А офіцер-психолог прибув в свій підрозділ 14.01.2024 після того як дізналися про те що 1 та 2 роти вийшли з АДРЕСА_3 . Крім того в умовах масованих штурмів та вогневого впливу ворога та у зв`язку з великою кількістю втрат, силами та засобами які перебували в розпорядження командира 21ОБСП РОП "Рим" утримати було не можливо. Зверну увагу що командування 10 ОГШБр було в курсі всього що відбувалося з 09.01.2023, це підтверджується тим, що представники 10 ОГШБр перебували на КСП 21 ОБСП безпосередньо і виконували функцію спостерігачів.

Отже основними причинами залишення району оборони особовим складом 21 ОБСП ОСОБА_1 вказує недостатній вогневий вплив зі сторони старшого начальника - 10 ОГШБр, маючи у своєму арсеналі підпорядковані артилерійські підрозділи, вони не завжди відпрацьовували навіть по відомим координатам місцезнаходження ворожих вогневих засобів противника які їм доповідав оперативний черговий 21 ОБСП через робочий чат в режимі онлайн і взагалі, маючи великий арсенал артилерійських засобів, броньованої техніки, вони ні яким чином не реагували на проблемні питання, які ставилися у щоденних доповідях за формою 5.18 які подавалась штабом 21 ОБСП на 10 ОГШБр. Також з 10.01.2024 у зв`язку із тим що підрозділи 10 ОГШБр відійшли з нашого лівого флангу, неможливо було проводити ротації, постачати боєкомплект та їжу і воду на позиції, що в свою чергу стало причиною виснаження особового складу, більше половини якого на той момент було поранено. Про ці факти 10 ОГШБр було відомо, але вони жодним чином не реагували на ситуацію що склалася, оскільки не хотіли втрачати свій особовий склад і техніку.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджується, долученими ним до матеріалів справи витягами із підсумкового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_3 за період з 01.01.2024 р. по 24.01.2024, форма 5.18.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про іншу версію події, яка відбулася у період з 10 по 14 січня 2024 року, ніж зазначена особою, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення №14 від 23.01.2024 року не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення, протокол має посилання на порушення ОСОБА_1 обов`язків заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення, передбачених ст. 72 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України при тому, що ОСОБА_1 не обіймає зазначену посаду.

Суть правопорушенення викладена з протиріччами, зазначається, що ОСОБА_1 всупереч вимогам статутів ЗСУ не здійснював належні заходи щодо організації і виконання морально-психологічного забезпечення особового складу в/ч НОМЕР_3 , шляхом неналежного виконання своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них, але чому вона визнається неналежною, не зрозуміло.

Отже не повно розкрита суть адміністративного правопорушення, що суперечить вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП та п. 4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року і не дає змогу суду встановити обставини вчинення правопорушення.

Крім того, в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що він не отримав примірник протоколу, при цьому матеріали справи не містять інформації, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, у будь який спосіб направлено примірник протоколу №14 від 23.01.2024 р. З наведено вбачається порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені у ст. 268 КУпАП.

Суддя вважає, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява F7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП посадовою особою, що склала протокол не надано.

Отже, посадовою особою при складанні протоколу у відношенні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження об"єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення визначеного у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а також порушені прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені у ст. 268 КУпАП

З огляду на викладені вище обставини суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.,

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Л. Панова

.