ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/692/24 Справа № 189/4124/23 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож.: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності адвоката Кубрак В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, водій ОСОБА_1 08.11.2023 року, о 12:55 годині, в с. Олександрівка по вул. Транспортній, 3, керував автомобілем ЗАЗ 110558-42 д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810». Результат огляду 2,52 проміле. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляції:

- ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження закрити у за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не згодний з постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що суд безпідставно дійшов висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту, що саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що на відеозаписі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а за кермом була інша особа.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на який пристрій здійснювалась відеофіксація правопорушення, що не дає підстави використовувати диск з матеріалами відеофіксації.

Вислухавши представника та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах її доводів, вважаю їх неприйнятними з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є слушними з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 273764 від 08 листопада 2023 року, складного відповідно до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; чек-роздруківкою з приладу Драгер, тест № 2848, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, результат 2,52 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, нестійка хода за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 ARАМ-2272, проба позитивна, 2,52 ‰, при цьому ОСОБА_1 з результатом погодився, про що свідчить його особистий підпис; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до адміністративного матеріалу, на якому зафіксований факт згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», згода ОСОБА_1 з результатом огляду, відмова від проведення огляду в медичному закладі.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння на відеозаписі відсутній не заслуговують на увагу, оскільки в сукупності з іншими доказами ці ствердження спростовуються матеріалами провадження. Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, який ним підписаний особисто та факту керування транспортним засобом не заперечував. Будь-які зауваження з цього приводу в протоколі відсутні. Разом з тим, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджений відеозаписом, відповідно до якого жодної особи поруч з автомобілем не зафіксовано, та саме він, відчинивши водійські двері шукав в автівці документи, які просили надати співробітники поліції.

Ствердження про те, що відеозапис не може бути використаний як доказ в цьому провадженні через те, що в протоколі не зазначено на який пристрій здійснювалась відеофіксація правопорушення, частково має місце, проте не беру їх до уваги, оскільки не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення самого номеру боді-камери, на яку здійснювався запис події, при наявності на це посилання в протоколі та приєднання самого запису уповноваженою особою відділення поліції Синельниківського РУП в Дніпропетровській області до адмінматеріалу щодо ОСОБА_1 , в даному випадку не є істотним порушенням, який мав би підстави та наслідком для визнання цього запису недопустимим доказом. Цей запис у розумінні ст. 251 КУпАП є доказом, на підставі якого, в тому числі, судом першої інстанції встановлена винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що їй інкримінований, який був оцінений з точки зору належності, достатності, допустимості та у взаємозв`язку з іншими доказами, та підтверджує, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що й утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він є належним і допустимим, а підстави для зворотного висновку відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції станом на 14.02.2022 року) передбачає можливість проведення огляду з використанням технічних засобів відеозапису, який в даному випадку в наявності та підтверджує добровільність проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Другер, відмову в проведенні такого огляду в медичному закладі, згоду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з результатами проведеного огляду за допомогою приладу Драгер, у зв`язку з чим дії поліцейських з приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 повністю узгоджуються з вимогами ст. 266 КУпАП.

Крім того, посилання небезперервність відеозапису хоча і має місце, проте в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення і підтверджує згоду особи на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння та погодження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з позитивним результатом проведеного огляду на рівні 2,52 проміле, відсутність будь-яких заперечень та зауважень з приводу проведеної процедури, в тому числі, щодо керування ним транспортним засобом.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на вищенаведене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачаю, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко