ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/141/24 Справа № 711/178/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 711/178/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 січня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.12.2023 о 17 год. 28 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «NISSAN ROGUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по просп. Хіміків, 62 в м. Черкаси, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився як в медичному закладі, так і за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.01.2024 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що працівниками поліції не було дотримано процедури проведення огляду на стан сп`яніння. В матеріалах справи відсутній акт про відмову водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки.

Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції за відсутності двох свідків, які мали б бути присутні при його складанні, а також йому не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до медичного закладу, яке мало би бути вручене після його відмови пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Вважає, що посилання суду першої інстанції лише на відеозапис та твердження про те, що цим відео усі дії зафіксовані, є необгрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що запис зроблений нарізками та маються часові прогалини між кожним відеозаписом, що свідчить про неповноцінну відеофіксацію та ставить під сумніви повноту зафіксованої події за його участю.

Зауважує, що поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено вимоги приписів ч.4 ст.256 КУпАП та ч.4 п. 2 розділу III Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а саме не роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, при складанні протоколу та проведенні перевірки.

Крім того, звернув увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором взводу РОВО УПП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 . Тобто його посада - інспектор роти взводу охорони водних ресурсів. Даний факт підтверджується відеозаписом з нагрудної камери (472880 час 18.31). Тобто судом першої інстанції не було встановлено, чи має повноваження інспектор роти взводу охорони водних ресурсів складати протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.01.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 мотивував тим, що повний текст постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.01.2024 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05.02.2024 року, а копію даного рішення він до цього часу не отримав, хоча з реєстру судових рішень вбачається, що воно надіслано 01.02.2024. Таким чином з повним текстом постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.01.2024 він ознайомився 05.02.2024.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , та його представника адвоката Нечаєнко Т.А., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, при цьому в судових дебатах апелянт просив - у разі неможливості задовольнити повністю вимоги апеляційної скарги змінити оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення та не позбавляти його права керування транспортними засобами строком на 1 рік; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч.1,2 ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

Апеляційний суд вважає, що слід визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, та поновити його.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №391316 від 29.12.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.12.2023, рапортом поліцейського взводу 1 РОВО УПП в Черкаській області Романенка Є. в якому він виклав обставини події від 29.12.2023 за участі ОСОБА_1 , відеозаписом з нагрудних камер (бодікамер) поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля поліції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було дотримано процедури проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, відеозаписом події від 29.12.2023 за участю ОСОБА_1 .

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції були переглянуті диски з відеозаписом події від 29.12.2023 з участю ОСОБА_1 з яких вбачається, що 29.12.2023 о 17 год. 28 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «NISSAN ROGUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по просп. Хіміків, 62 в м. Черкаси, був зупинений працівниками поліції за те, що ним було порушено п.1.3 ПДР України, а саме те, що він рухаючись по зустрічній смузі для руху, перетнув горизонтальну дорожню розмітку, за що в подальшому на місці зупинки відносно нього працівниками поліції була складена постанова про адміністративне правопорушення.

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів. У зв`язку з цими ознаками ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі ЧОНД, на що останній категорично відмовився (відеозапис clip -3 18:18:07).

Слід відмітити, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (відеозапис clip-3 17:47:05), а тому доводи апелянта про їх нероз`яснення є неспроможними. Крім того, ОСОБА_1 був попереджений, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння настає адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та відмовився від підпису в ньому.

З переглянутого відеозапису вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 поліцейськими не була порушена, як на це наголошує апелянт, а йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», однак у зв`язку з відмовою йому було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі ЧОНД, від якого ОСОБА_1 також відмовився, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейський правомірно склав на ОСОБА_1 протокол за порушення саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, як прописано в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», з чим погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_1 вів себе у розмові з працівниками поліції зухвало, висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу, погрожував їм фізичною розправою, нанесенням тілесних ушкоджень обом працівникам поліції, незважаючи на роз`яснення йому тих обставин, що вони знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків і можуть застосувати до нього кайданки, залишав місце зупинки транспортного засобу, а в подальшому зірвав у працівника поліції з форменого одягу бодікамеру, через що на нього на певний час працівниками поліції були одягнуті кайданки (відеозапис clip 7 19:06:53).

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції за відсутності двох свідків, які мали б бути присутні при його складанні, є безпідставними, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, якою не передбачена обов`язкова участь свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, якщо такий огляд проводився з використанням спеціальних технічних засобів. В даному випадку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за допомогою спеціальних технічних засобів - нагрудних відеокамер працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що йому не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до медичного закладу, є надуманими, оскільки в матеріалах справи наявне направлення в медичний заклад на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 3), але проїхати останній до медичного закладу відмовився.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що інспектор взводу №1 РОВО УНП в Черкаській області ДНП ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, є інспектором роти взводу охорони водних ресурсів, а тому він не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Положеннями ст.ст.254,255 КУпАП встановлено, що складання протоколів про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як вбачається із відповіді начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 на запит адвоката Нечаєнко Т.А. зазначено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 05.06.2023 №682 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду інспектора взводу №1 роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Наказом Національної поліції України від 31.07.2023 за №1197 о/с ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції».

Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.11.2023 №1602 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти з обслуговуванню водних об`єктів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Наказом Департаменту патрульної поліції від 30.06.2021 за №551 о/с ОСОБА_4 , присвоєно спеціальне звання «сержант поліції».

Поліцейські РОВО УПП в Черкаській області ДПП діють відповідно до повноважень, покладених на них ст.ст.23,24,25 Закону України «Про Національну поліцію», Положення про управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2017 №6452 у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 10.04.2020 №667, посадовими інструкціями інспектора та поліцейського роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затверджених наказом Департаменту патрульної поліції від 25.03.2019 №529.

У відповідності до п.п.8,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, а також, у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання, належать до одних з основних повноважень поліції.

Отже, на підставі зазначеного апеляційний суд вважає, що працівниками поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 29.12.2023 о 17 год. 28 хв. правомірно було зупинено транспортний засіб «NISSAN ROGUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по просп. Хіміків, 62 в м. Черкаси під керуванням водія ОСОБА_1 , за те, що ним було порушено п.1.3 ПДР України, а саме: що він, рухаючись по зустрічній смузі для руху, перетнув горизонтальну дорожню розмітку, за що в подальшому на місці зупинки відносно нього працівниками поліції була складена постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. А в подальшому працівником поліції ОСОБА_2 правомірно було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР України.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 дії вказаних працівників поліції в установленому законом не оскаржувались.

Вимоги апелянта, заявлені ним під час судових дебатів, про скасування оскаржуваної ним постанови лише в частині позбавлення його права керування транспортними засобами на 1 рік, не підлягають до задоволення, оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Із аналізу ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

Твердження апелянта про те, що відеозапис події від 29.12.2023 за його участі зроблено нарізками, має часові прогалини, тобто не повністю зафіксовано події, є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутими апеляційним судом вищевказаними дисками з відеозаписом події від 29.12.2023 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.01.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 січня 2024 року.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка