Провадження № 33/801/63/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року ОСОБА_1 , накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами, стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

В Постанові суду зазначено, що 18.10.2023 о 08.55 год. на перехресті вул. Немирівське шосе Чехова в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Subaru, д.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч не переконався у безпечності маневру, не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault, д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось їх зіткнення. У результаті зіткнення транспортні засоби та шлагбаум отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), самовільно залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду в частині призначеного покарання, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року в частині позбавлення права керування транспортним засобом та призначити інше покарання не пов`язане позбавленням права керування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 з 02.09.2020 року перебуває у складі Збройних Сил України, на момент розгляду справи перебував на службі, у зв`язку з чим не міг бути присутнім на судових засіданнях, не мав зв`язку. Вказує, що водій є однією з його військових спеціальностей. Висловлює щире каяття у скоєному.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Бодачевська М. В. подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав, просила її задовольнити. Потерпіла ОСОБА_3 поклалась на розсуд суду зазначила, що ОСОБА_1 потрібне водійське посвідчення, оскільки він служить в ЗСУ, але він не повинен був залишати місце ДТП. Страхове відшкодування отримала, франшизу ОСОБА_1 їй виплатив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п 2.10.а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Судом першої інстанції було досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 040678, серії ААД №040677 від 27.10.2023 року, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_3 та самого правопорушника, враховано, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт зіткнення автомобілів та залишення місця події.

Отже, вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена статтями 122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та не оскаржується в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині призначення покарання апеляційний суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення не заперечував свою причетність до ДТП та залишення місця ДТП про що і зазначив в своїх поясненнях, був у них послідовний, визнав свою вину в суді першої інстанції, щиро кається.

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Види адміністративних стягнення закріплені у частині 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення має бути накладене в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом послався на те, що надані до протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що ОСОБА_1 не в повній мір розуміє імперативні приписи ПДР, у зв`язку з чим може становити суспільну небезпеку. Разом з тим не зазначив про наявність чи відсутність жодної конкретної ознаки, що пом`якшує чи обтяжує відповідальність ОСОБА_1 , не навів конкретних мотивів, чому саме слід застосувати покарання передбачене статтею 124 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з такою оцінкою суду вчиненого правопорушення та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: з матеріалів провадження, вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою винуватість у скоєнні даних адміністративних правопорушень, надавав послідовні пояснення в ході оформлення матеріалів справи, його неявка в судові засідання суду першої інстанції була з поважних причин, про що свідчить подані ним заяви (а. с. 18, 21 т. 1, а. с 15, 18 т. 2), а саме: перебування на службі у Збройних Силах України, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 210 від 02.09.2020 року, щиро розкаюється у скоєному.

За таких обставин, приходжу до висновку, що застосування судом першої інстанції стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік є безпідставним, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122-4, 124 КУпАП, вважаю за необхідне постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Виходячи з загальних засад розгляду справи про адміністративне правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ( ст. 245 КУпАП).

Суд перед вирішенням питання про призначення покарання повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Проте, як вбачається, з резолютивної частини оскаржуваної постанови, в ній не міститься висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за як передбачена ст. 122-4, 124 КУпАП, хоча судом першої інстанції всебічно та повно з`ясовано обставини вчинених правопорушень та причетність до них ОСОБА_1 , відтак абзац перший резолютивної частини оскаржуваної постанови слід викласти в новій редакції, вказавши про винуватість ОСОБА_1 , та визначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст. 289, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року змінити, виклавши перший абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та стягнути з нього на користь держави штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета