ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/968/24 Справа № 199/461/24 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника - Кріпаченка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 30 жовтня 2023 року об 11 годині 00 хвилин в районі будинку № 131-м по вул. Каруни у м. Дніпро, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до рапорту працівника поліції, долученого до матеріалів справи, відбулась зупинка транспортного засобу апелянта. Однак даний факт не підтверджено долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Працівниками поліції під час спілкування з водієм не було оголошено причини запинки транспортного засобу, оскільки такої зупинки взагалі не відбувалось, а автомобіль стояв у нерухомому стані без порушення ПДР України.

Зазначає, що під час спілкування працівники поліції не озвучували виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено виявлених ознак наркотичного сп`яніння, інші документи також не містять їх зазначення. Рапорт поліцейського, у якому вказано ознаки наркотичного сп`яніння, на думку апелянта, суперечить наявним матеріалам, тому до нього слід віднестися критично, при цьому врахувати практику КАС ВС у справі № 524/5741/16-а.

У матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і підтверджується долученим відеозаписом.

Крім того посилається на те, що працівниками поліції було порушено вимог ст. 254 КУпАП та складено протокол про адміністративні правопорушення лише 02.01.2024 року за фактом події, які відбувались 30.10.2023 року, тобто з порушенням строку оформлення протоколу, передбаченого законом.

На думку апелянта суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні рішення.

Враховуючи викладене, апелянт просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП; рапорт працівника патрульної поліції, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, його направлення до медичного закладу для проходження огляду та отримання висновку № 5551 відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлене наркотичне сп`яніння; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5551, відповідно до якого станом на 11 год. 25 хв. 30 жовтня 2023 року у ОСОБА_1 встановлено наркотичне сп`яніння; переглянутий в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано зупинку керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння з його згоди в медичному закладі.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 555497 від 02.01.2024 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 30.10.2023 року об 11 годині 00 хвилин в м. Дніпро, вул. Каруни, 131-М, водія ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку було проведено у КП "ДБКЛПД" ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Новосільна, 1. Результатом огляду є висновок № 5551 від 10.12.2023 року, чим порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "пояснення на надходили". Зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Також вказано, що водій ОСОБА_1 не з`явився на запрошення до підрозділу патрульної поліції.

Згідно висновку КП "ДБКЛПД" ДОР № 5551 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.12.2023 року (а.с.3), проведеного лікарем Гавриленко Т.В. було встановлено, що ОСОБА_1 30.10.2023 року об 11 годині 25 хвилин перебував у стані наркотичного сп`яніння (метамфітаміни).

З рапорта інспектора взводу № 3 роти № 4 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області Д. Царика вбачається, що 30.10.2023 року, приблизно об 11.00 годин під час патрулювання екіпажем "Легіон -223", за адресою м. Дніпро, вул. Каруни, 131, було зупинено транспортний засіб «PEUGEOT 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінки не відповідає обстановці). Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на що той погодився. 02.01.2024 року за результатом висновку КП "ДБКЛПД" ДОР № 5551 від 10.12.2023 року було запрошено громадянина ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції. У вказану дату та час водій не з`явився без повідомлення поважних причин, тому без його участі було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 1 файлі на одному DVD-R диску долученого до матеріалів справи (а.с.1 об).

Так, на відеофайлі export-fdemo міститься єдиний запис з нагрудних камер працівників поліції № 475656, 470461, 471264, з якого видно, як працівник поліції підійшов до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , повідомив, що транспортний засіб було зупинено згідно вимог ч.3 ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію" та запропонував водію надати водійське посвідчення та документи на автомобіль.

Під час спілкування, водій ОСОБА_1 (10:52:02) вказав, що припаркував автомобіль, а працівники поліції на своєму автомобілі стали поряд та почали сигналити. Також ОСОБА_1 запитав, чи можливо було за правилами дорожнього руху зупиняти його автомобіль, у той час, коли він рухався по мосту. Співробітник поліції зазначив, що вони не зупиняти автомобіль ОСОБА_1 , коли він рухався по мосту, і навіть, якщо таке б сталося, водій повинен припаркувати транспортний засіб відповідно до вимог ПДР.

О 10:52:57 годині працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані сп`яніння у медичному закладі, оскільки у нього виявлені ознаки сп`яніння. На запитання водія, які саме ознаки сп`яніння було виявлено у нього, поліцейський вказав, що зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло, це було помічено під час спілкування з ним.

Далі на відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 разом з працівниками поліції на автомобілі останніх прибули до медичного закладу, де лікарем були перевірені документи у водія та було взято на аналіз біологічні матеріали.

Отже, на наданому відеофайлі зафіксовано фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують апеляційні твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він не керував транспортним засобом, що працівники поліції не зупиняли його автомобіль, не повідомляли причину зупинки та виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а також про порушення процедури огляду водія на виявлення стану сп`яніння.

Аналізуючи апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з пропуском передбаченого ст.254 КУпАП 24 годинного строку, що у протоколі не зазначено ознак наркотичного сп`яніння, апеляційній суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №555497 від 01.01.2024 року, він містить усі необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП.

Перелік відомостей, які має містити протокол про адміністративне правопорушення, визначений ст.256 КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, та не містять обов`язку працівника поліції зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння.

Одночасно звертається увагу на те, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, останнім було повідомлено як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей, які не реагують на світло.

Згідно рапорту працівника поліції у ОСОБА_1 під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці.

Зазначені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , виявлені 30.10.2023 року року відповідають ознакам наркотичного сп`яніння, визначеним законодавцем у п. 4 Наказу № 1452/735 МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Стосовно доводів апеляційної скарги про складення протоколу з порушенням порядку, встановленого законом, а саме поза межами строку для складання такого протоколу, то суд апеляційної інстанції розцінює ці доводи, як такі, що ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні положень процесуального закону.

Так, складення протоколу з порушенням процесуальних строків само по собі не може виключати склад адміністративного правопорушення, а стосується питання його допустимості протоколу як доказу, тобто його оформлення (збирання доказу) відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Як вбачається з висновку КП "ДБКЛПД" ДОР № 5551, його було складено 10.12.2023 року (а.с. 3).

Даних про дату надходження до відділу поліції Висновку № 5551 від 10.12.2023 року щодо ОСОБА_1 , матеріали провадження не містять.

Відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції №16291/41/19/01-2023 від 27.12.2023 року, ОСОБА_1 було запрошено до підрозділу управління патрульної поліції на 09. 00 годин 02 січня 2024 року (а.с.4).

Згідно рапорту поліцейського (а.с.5), 02.01.2024 року за результатом медичного висновку № 5551 від 10.12.2023 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене дає підстави вважати, що після отримання та опрацювання посадовою особою, уповноваженої складати протокол, достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол стосовно ОСОБА_1 було складено.

Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованим, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі № 524/5741/16-а, де суд дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Наведені висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, крім того, обставини справи у вказаному рішенні не є тотожними з обставинами справи щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суду зауважує, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржується факт його перебування 30.10.2023 року у стані наркотичного сп`яніння, а лише належність та допустимість доказів по справі, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції. Разом з цим, будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції щодо допущених ними процесуальних порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , останнім надано не було.

Інші доводи апелянта про відсутність у справі направлення на проходження медичного огляду, невідсторонення його від керування транспортним засобом 30.10.2023 року - є такими, що не спростовують висновків суду, оскільки проведений 30.10.2023 року огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП. Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо неналежного проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння чи неналежного заповнення медичних документів.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 "а" ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО