ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , місце роботи водій у ФОП ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 200857 від 27.06.2023 року, 27.06.2023 року о 00.15 год. на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне у м. Устилуг Володимирського району + 3 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SCANIA З 340», д.н.з. НОМЕР_1 , «ROLFO С170, д.н.з НОМЕР_2 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціальної техніки, а саме, приладу «ALCOTEST DRAGER», результат позитивний - 1,85 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, його захисник адвокат Таращук О.В. надала письмову заяву, якою просила розглядати справу у їх відсутності. Окрім того, надала письмові пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 27.06.2023 року перебував у нерухомому транспортному засобі SCANIA З 340», д.н.з. НОМЕР_1 , «ROLFO С170, д.н.з НОМЕР_2 », яким керував водій ОСОБА_3 . Вони чекали запрошення електронної черги реєстрації для митного оформлення та проїзду на територію Республіки Польща. Він був пасажиром автомобіля і відпочивав у службовій частині автомобіля. У той час, коли підійшли до автомобіля працівники поліції, водій ОСОБА_3 відійшов у робочих справах. Чому до нерухомого транспортного засобу підійшли працівники поліції, йому незрозуміло. Вони просили пред`явити посвідчення водія, що той і зробив. Один із поліцейських спілкувався з ним, а інший оформляв якісь документи. Потім він попросив ОСОБА_1 їх підписати, що той і виконав.

Окрім того, пояснив, що на нього ще було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у цей же час без пристебнутого ременя безпеки, яку він оскаржив до Ковельського міськрайонного суду Волинської області. 23.11.2023 року суд виніс рішення, яким постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7235745 від 27.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП було закрито, оскільки ОСОБА_1 не був зупинений поліцейським під час керування транспортним засобом, автомобіль перебував у нерухомому стані.

З урахуванням вищевикладеного захисник просила закрити провадження у справі щодо його клієнта.

Дослідивши зібрані у справі докази, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться поліцейськими або лікарем, відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція).

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17. Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Як вбачається з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2023 року суд виніс рішення, яким постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7235745 від 27.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП було закрито. Рішенням у справі № 159/6306/23, провадження № 2-а/159/106/23, яке набрало законної сили 05.12.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 27.06.2023 року ПДР не були порушені, оскільки він не був зупинений поліцейським під час керування транспортним засобом, автомобіль перебував у нерухомому стані, руху транспортного засобу під керуванням позивача на відео зафіксовано не було.

Таким чином, вищевказаним рішенням було встановлено, що 27.06.2023 року ОСОБА_1 не керував автомобілем і не був зупинений поліцейським під час керування транспортним засобом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отак, на думку суду, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, у судовому засіданні також було відтворено відеозапис, що міститься на DVD диску, яким не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 та захисника Таращук О.В., наданих суду, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, суддя дійшла висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, немає. А відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження відносно нього слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 247, 251-256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК