ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6843/23 Головуючий суддя І інстанції Кісь Д.П.
Апеляційне провадження № 33/818/420/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Бочарова Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування строком на один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 10.11.2023 о 23:10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Opel Kadett» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Москалівська, 236, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мова, хитка хода, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 10.11.2023 о 23:44 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Opel Kadett» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Москалівська, 174/1, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 року скасувати в частині накладеного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, залишивши остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, ОСОБА_1 посилається на те, що він не оспорює факт наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за що він щиро розкаюється та зробив для себе висновки про неприпустимість такої поведінки в подальшому, на підтвердження чого ним вже було сплачено штраф за оскаржуваною постановою.

Крім того, апелянт зазначає, що він отримав водійське посвідчення у 2011 року та починаючи з 2019 року працює водієм транспортних засобів категорій «В», «С» та «СЕ» на вантажних бортових автомобілях типу МАЗ (маніпулятор) у ТОВ «Паркінг+», яке з перших днів повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України здійснювало роботи по організації оборони м. Харкова та Харківської області, у яких він приймав безпосередню участь, за результатом чого у 2022 році був нагороджений Подяками Міністра інфраструктури України Олександра Кубракова (Наказ № 69-ОС від 25.10.2022) та Директора ДП «Дороги Харківщини» ОСОБА_2 від 30.10.2022, а у 2023 році - згідно Наказу № 31 від 19.06.2023 медаллю Начальника Харківського гарнізону Сергія Мельника - «За оборону міста-героя Харків» № 6525. На теперішній час він працюю водієм у ТОВ «СЕНОСТАВКА» та у ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ», діяльність яких також спрямована на виконання робіт по відновленню територій, постраждалих внаслідок бойових дій, а також зміцненню обороноздатності держави, зокрема на території Харківської області та м.Харкова, де він отримую заробітну плату, що є основним та єдиним засобом його існування і з якої сплачую податки як до місцевого бюджету, так і до бюджету держави, підтримуючи таким чином економіку країни, у зв`язку з чим втрата ним права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти та поставить його у скрутне матеріальне становище. Вказує, що він є учасником бойових дій, що підтверджується наявним у нього посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.11.2016.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в умовах триваючої військової агресії російської федерації проти України та введеного на території держави правового режиму воєнного стану, наявність у нього можливості пересування на власному транспорті надає йому можливість вчасно прибувати на місце виконання робіт, що знаходяться у Куп`янському та Харківському районах Харківської області, а також у м. Харкові, та підвозити на власному транспорті інших працівників підприємства. Вказує, що на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її двоє малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також його батьки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які являються пенсіонерами, для яких втрата його права керування транспортними засобами та засобів для існування також будуть мати тяжкі наслідки, що поставлять їх у скрутне матеріальні становище та створить для нього перешкоди у можливості забезпечувати їх їжею, ліками, засобами особистої гігієни тощо.

Окрім цього, апелянт зазначає, що за результатом власної діяльності ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 663 від 04.08.2023 року, через відповідність критеріям, зазначеним у підпунктах 1 та 5 пункту 2 Порядку та критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 та відповідність критерію, зазначеному у підпункті 13 пункту 1 Критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для національної економіки у галузях транспорту, поштового зв`язку, будівництва та енергоефективності в особливий період, затверджених наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 24 квітня 2023 року № 303 було визначене критично важливим для функціонування економіки у галузі будівництва та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а співробітники підприємства, які мають важливе значення для дієздатності останнього, що підтверджується Витягом ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного; Характеристикою з місця роботи від 15.01.2024 та Клопотанням трудового колективу ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» вих. № 17 від 17.01.2024, Наказом Міністерства економіки України № 12196 від 25.08.2023 - були заброньовані на період мобілізації та на воєнний час, у зв`язку з чим втрата ним права керування транспортними засобами також буде мати негативні наслідки для зазначеного підприємства та поставить під загрозу виконання останнім взятих на себе обов`язків як по відновленню територій, постраждалих внаслідок бойових дій, так і по зміцненню обороноздатності держави, зокрема на території Харківської області та м. Харкова, що перебувають у безпосередній близькості до зони бойових дій.

Апелянт також зазначає, що в чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у зв`язку з чим при розгляді цієї справи слід застосувати аналогію права.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Бочарова Д.Є., які повністю підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення подану апеляційну скаргу та клопотання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» про скасування стягнення, накладеного на ОСОБА_1 постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , не оспорюючи фактичні обставини справи, що встановлені оскаржуваною постановою, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині накладеного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.

Оскаржуваною постановою від 10.01.2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10.11.2023 року він порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування строком на один рік.

Вимоги сторони захисту та безпосередньо ОСОБА_1 про скасування постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом обгрутовані тим, що він характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, працює водієм у ТОВ «СЕНОСТАВКА» та у ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ», діяльність яких також спрямована на виконання робіт по відновленню територій, постраждалих внаслідок бойових дій, а також зміцненню обороноздатності держави, зокрема на території Харківської області та м.Харкова, доходи отримані від зазначеної діяльності є його єдиним заробітком, на своєму утриманні має дружину, двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку.

Між тим, апеляційний суд не може проігнорувати санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Разом з тим, в контексті апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Разом з цим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному конкретному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17.03.2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації, військовій частині (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП), що свідчить про те, що клопотання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» про скасування оскаржуваного судового рішення в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є суб`єктивним та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.

У даному конкретному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував обов`язок пройти медичний огляд.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП , вимогам ст.ст. 33, 34 щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 та клопотання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» задоволенню не підлягає.

При цьому належить врахувати, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП.

Отже, наведені доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про призначення йому стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону, а тому подана апеляційна скарга та клопотання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» про скасування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» про скасування стягнення, накладеного на ОСОБА_1 постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков