ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7561/23 Головуючий суддя І інстанції Поліщук Т. В.
Провадження № 33/818/104/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , перекладача Кандиба В.А., а також потерпілого ОСОБА_3 та представника Департаменту патрульної поліції в Харківській області Свінтіцької Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця м. Харкова,

на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу серії ААД № 518821 від 19.07.2023, 19.07.2023 о 14:00 год. неповнолітній водій транспортного засобу «SkyBike Kayo-120», Vinкод КАУУ2GJ1K050010, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Харкові по пр-т. Тракторобудівників, 67А, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», державний номерний знак, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортним засобом спричинені механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просив судову постанову скасувати та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не допустив представника Департаменту патрульної поліції в Харківській області у якості потерпілого. Вважав, що суд першої інстанції не вірно розтлумачив та застосував ст. 45 ЗУ «Про поліцію». Також зазначав, що ОСОБА_1 дуже тривалий час переслідувався працівниками поліції та не виконував їх законну вимогу про зупинку транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи потерпілого ОСОБА_3 та представника Департаменту патрульної поліції в Харківській області Свінтіцької Т.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали її постанову суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції посилався на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження факту порушення неповнолітнім ОСОБА_1 п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів. Достатніх доказів того, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, яке йому ставиться у провину згідно протоколу, суду не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, які встановлюють наступне: п. 12.1 «при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, який перевозить і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним»; п.13.1 «водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозить і стану транспортного засобу, повинен дотримувати безпечну дистанцію і безпечний інтервал.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що дорожньо-транспортна пригода між автомобілем працівників поліції та його мотоциклом дійсно мала місце. Також пояснив, що внаслідок цієї ДТП його мотоцикл зазнав пошкоджень.

Ці відомості підтвердив і потерпілий ОСОБА_3 який повідомив, що дійсно між автомобілем, яким він керував, а також мотоциклом під керуванням ОСОБА_1 відбулось зіткнення, внаслідок якого мотоцикл та автомобіль отримали механічні пошкодження.

Такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що 19.07.2023 року між мотоциклом під керуванням ОСОБА_1 та службовим автомобілем працівників поліції відбулось зіткнення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відсутність події ДТП є помилковим, що обумовлює виключення таких висновків з оскаржуваного рішення.

Крім того, як слушно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч.4 п.5 ст. 45 ЗУ «про Національну поліцію» поліції (поліцейському заборонено) застосовувати засоби примусової зупинки транспорту для примусової зупинки мотоциклів, мотоколясок, моторолерів, мопедів, транспортного засобу, що здійснює пасажирські перевезення, а також застосувати такі засоби на гірських шляхах або ділянках шляхів з обмеженою видимістю, залізничних переїздах, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 керував саме мотоциклом, що не заперечував ОСОБА_3 , який керував службовим автомобілем працівників поліції.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції переслідували ОСОБА_1 , який керував мотоциклом.

Наздогнавши ОСОБА_1 працівники поліції здійснили маневр випередження останнього, а після цього здійснили маневр перестроювання таким чином, що службовий автомобіль працівників поліції знаходився попереду мотоцикла, яким керував ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції почали різко знижувати швидкість свого автомобіля, після чого відбулось зіткнення мотоцикла, під керуванням ОСОБА_1 у задній бампер службового автомобіля працівників поліції.

Такі відомості свідчать саме про те, що працівники поліції застосували засоби примусової зупинки мотоцикла, під керуванням ОСОБА_1 , що є недопустимим.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що після того, як службовий автомобіль працівників поліції опинився попереду мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 , його швидкість почала різко знижуватись, що свідчить про те, що саме в такий спосіб працівник поліції намагався примусити зупинити водія ОСОБА_1 свій мотоцикл.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_3 , який перебував за кермом службового автомобіля, повідомив суд, що під час коли їх автомобіль випередив мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 , швидкість останнього не перевищувала допустиму швидкість руху. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а також в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 цього не заперечував.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 12.1 ПДР України.

Крім того, слід зазначити, що з відеозапису вочевидь вбачається, що працівник поліції обігнавши ОСОБА_1 намагався гальмувати, таким чином, щоб примусити ОСОБА_1 зупинитись. Однак, цей маневр працівник поліції виконував досить швидко, що обумовило відсутність у ОСОБА_1 часу оцінити дорожню обстановку та здійснити відповідний маневр, в тому числі дотримуватись безпечної дистанції і безпечного інтервалу.

Тобто, службовий автомобіль працівників поліції, обігнавши мотоцикл, яким керував ОСОБА_1 , опинившись перед ОСОБА_1 , почав різко гальмувати, що, поза розумним сумнівом, свідчить про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого часу на здійснення маневрів для забезпечення безпечної дистанції руху.

Враховуючи такі відомості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 13.1 ПДР України.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не спростовують.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення змінити, виключивши висновки та рішення суду щодо відсутності події дорожньо-транспортної пригоди.

В решті постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков