Справа № 304/2360/23 Провадження № 3/304/76/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

вісімнадцятого жовтня 2023 року о 15.00 год по вулиці Будівельників у селі Сімер Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 , будучи протягом року за постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у порушення вимог п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «Дейво Нубіра», р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому будучи протягом року за постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2023 року притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Окрім цього дев`ятнадцятого жовтня 2023 року о 10.20 год по вулиці Ужгородській у місті Перечин Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 , будучи протягом року за постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Дейво Нубіра», р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, при цьому будучи протягом року за постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2023 року притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.1. «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою проживання, зазначеною ним при складанні протоколів, однак поштові відправлення повернуті на адресу суду за відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відтак, з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Встановлено, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 487488 та серії ААД № 487484 від 18 жовтня 2023 року, а також серії ААД № 487502 та серії ААД № 487501 від 19 жовтня 2023 року, Направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколів серії ААД № 487484 та серії ААД № 487501, Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2121 від 19 жовтня 2023 року, копіями постанов Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2023 року та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, а також записами відеофайлів « ОСОБА_1 . Камера 4 ст. 130 КУпАП» та «Фортуна Олександр ст. 130 КУпАП Камера № 9».

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи зі змісту санкцій ч. 5 ст. 125 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, найбільш серйозним з правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , слід вважати передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, як таке, за вчинення якого передбачено стягнення у виді адміністративного арешту, а відтак стягнення обиратиметься в межах санкції вказаної частини статті, що у свою чергу буде достатнім для досягнення мети, передбаченої статтями 1, 23 КУпАП.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v. Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява № 15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому характер вчиненого правопорушення, особа порушника його стан здоров`я, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника судом не враховуються (Глава 10 КУпАП).

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу ОСОБА_1 , якому згідно з інформацією правоохоронного органу посвідчення водія не видавалося, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КпАП України у виді штрафу, розмір якого у санкції визначено безальтернативно.

При цьому, оскільки у ході розгляду справи встановлено належність транспортного засобу марки «Дейво Нубіра», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_2 , про що свідчить копія наявного у матеріалах протоколів Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тому суддя прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати основне стягнення у виді штрафу без застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накласти адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.