Справа № 690/108/24
Провадження № 3/690/59/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Ватутіне

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 28.11.2002 року Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , одружений, освіта вища, офіційно не працевлаштований, має на утриманні 1 малолітню дитину, інші відомості суду не відомі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Ватутінського міського суду Черкаської області із Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2024 року серії ВАБ № 946293 ОСОБА_1 в період часу з вересня 2023 року по січень 2024 року, а також 09.01.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в ході телефонної розмови вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 та надав суду пояснення за змістом яких він, 27.01.2024 року приїхав у м. Звенигородка Черкаської області, так як йому зателефонували працівники Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що потрібно приїхати надати пояснення в справі. Приїхавши, він пояснив працівникам поліції, що упродовж останнього періоду часу в нього з дружиною дійсно існує конфлікт, зумовлений непорозумінням щодо його участі в житті їх спільного сина, а також у Святошинському районному суді м. Києва триває розгляд цивільно-правового спору за їх участі. Також визнав, що під час спілкування з ОСОБА_2 може допускати нецензурну лайку, що зумовлено його емоційним станом через погіршення взаємовідносин між ними. Додатково вказав, що підтримує клопотання, подане його захисником, щодо закриття провадження в справі.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 надала суду пояснення за змістом яких зазначила, що її чоловік ОСОБА_1 останні пів року не дає спокійно їй жити, постійно в телефонному режимі погрожує та спілкується з нею з використанням ненормативної лексики, як наслідок, вона постійно перебуває в важкому психоемоційному стані стресу та не почуває себе в безпеці. Додатково вказала, що на даний час у судовому порядку вирішуються спори між нею та ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання їх спільного неповнолітнього сина.

Представник потерпілої адвокат Горстка Я.В., повноваження якої підтверджуються ордером від 22.02.2024 року серії СА № 1078050, у судовому засіданні вказала, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено в межах КУпАП, а долучені докази підтверджують тривалість протиправних дій ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 . Під час розгляду справи просила врахувати вимоги Стамбульської конвенції щодо необхідності захисту жінок, які постраждали від домашнього насильства. Також зазначила, що ОСОБА_2 надавала працівникам поліції флеш-накопичувач з доказами протиправної поведінки ОСОБА_1 відносно неї, однак з невідомих причин їх не долучено до матеріалів справи, а тому просила витребувати його в Звенигородському РВП ГУНП в Черкаській області, а також просила долучити до матеріалів справи скріншоти листування в застосунку Viber між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як підтвердження вчинення ОСОБА_1 , протиправних дій психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , та консультативний висновок спеціаліста щодо психологічного стану ОСОБА_2 Додатково на запитання суду пояснила, що в порядку кримінального судочинства не оскаржувалась бездіяльність працівників Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення злочину, поданою 14.12.2023 року ОСОБА_2 .

Представник потерпілої адвокат Коробкова Г.О., повноваження якої підтверджуються ордером від 06.03.2024 року серії СА № 1078378, просила врахувати, що постійні погрози ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 свідчать про вчинення ним домашнього насильства. Також вказала на необхідність врахування висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні від 03.11.2022 року в справі ОСОБА_3 та З.М. проти України», яким встановлено порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в контексті порушення національними правоохоронними органами права заявниці на ефективне розслідування заявлених нею випадків домашнього насильства.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Приходько П.В., повноваження якого підтверджено ордером від 20.01.2024 року серії АІ № 1531580, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання за змістом якого просив закрити матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки протокол від 27.01.2027 року, складено з порушення строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП України, а також його заповнено не розбірливо. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить обставин, які б свідчили, що під час сімейного конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Також вказано, що на даний час між його підзахисним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний невирішений спір щодо місця проживання спільної малолітньої дитини та остання переслідує одну єдину мету перешкоджати в спілкуванню батька з дитиною.

Згідно рапорту оперативного чергового Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області 14.12.2023 року о 20 год. 12 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 постійно вчиняє не правомірні дії відносно неї.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення або таке, що готується, ОСОБА_2 просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство, а також наявні факти погроз, побиття та нанесення тілесних ушкоджень.

За змістом заяви про вчинення злочину від 14.12.2023 року, поданої ОСОБА_2 на ім`я керівника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, її чоловік ОСОБА_1 з вересня 2022 року проживає окремо від неї та їх спільного сина, а з вересня 2023 року чинить відносно неї домашнє насильство. З моменту нанесення ОСОБА_1 їй тілесних ушкоджень на її мобільний телефон кожного дня надходять погрози, що впливає на її психологічний стан, як наслідок, вона боїться виходити з квартири. ОСОБА_1 приїжджає навіть вночі та гупає в двері, підстерігає її біля садочку та інших відомих місцях, де вона буває з сином. У разі якщо вона не бере трубку, то він телефонує її рідним та друзям, тисне на них, а також розповідає речі, які не відповідають дійсності, зокрема, що вона наркоманка, не слідкує за дитиною, та щоб вони на неї якось вплинули. Також вказано про обставини подій 29-30.11.2023 року, коли ОСОБА_1 взявши їх спільного сина на вихідні не повернув його в понеділок, а в телефонному спілкуванні виражався з використанням нецензурних та образливих слів, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися із заявою до працівників поліції в м. Умані про викрадення дитини. Відповідне маніпулювання дитиною та образи надходять на її адресу уже упродовж 4 місяців.

Згідно копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 27.01.2024 року серії АА № 356131, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 строком на 3 доби з 17 год. 00 хв. 27.01.2024 року по 17 год. 00 хв. 30.01.2024 року.

Відповідно до змісту консультативного висновку спеціаліста, виданого 12.01.2024 року комунальним некомерційним підприємством «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», ОСОБА_2 має розлад пристосовних реакцій, тривожно-депресивний синдром (F43.2).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.01.2024 року, нею повідомлено працівникам поліції про систематичні дзвінки від ОСОБА_1 з погрозами та нецензурною лайкою на її адресу, останній з яких мав місце 09.01.2024 року.

Дослідженням скріншотів листування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в застосунку Viber встановлено, що під час спілкування 28.01.2024 року, 02.02.2024 року, 05.02.2024 року ОСОБА_1 принижує честь та гідність ОСОБА_2 , зневажливо ставиться до неї та вказує на її схильність до зловживання алкогольними напоями.

Переглядом вмісту диску, надісланого Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області на запит суду відповідно до клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 , встановлено, що на ньому містяться аудіофайли, відповідно до метаданих яких їх створено 04.12.2023 року, 06.12.2023 року та 09.12.2023 року, як пояснила ОСОБА_2 , це надіслані їй ОСОБА_1 аудіоповідомлення, які вона зберегла із застосунку Viber, а також скріншоти їх листування за 26.01.2024 року.

За результатами дослідження цих аудіофайлів вбачається, що о 08 год. 46 хв., о 12 год. 37 хв. 04.12.203 року, о 08 год. 03 хв., о 08 год. 04 хв., о 08 год. 22 хв. 06.12.2023 року та о 00 год. 55 хв., о 01 год. 00 хв., о 18 год. 29 хв. 09.12.2023 року ОСОБА_1 під час спілкування з ОСОБА_2 шляхом надсилання їй аудіоповідмлень у застосунку Viber використовував нецензурну лайку, висловлювання неприйнятного характеру для спілкування між подружжям, що могли принизити честь та гідність ОСОБА_2 , та подекуди формулювання обставин, які, з урахуванням психоемоційного стану ОСОБА_2 , цілком могли сприйматися як залякування та викликати в неї побоювання за свою безпеку.

Відповідно до роздруківок скріншотів листування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в застосунку Viber, які знаходились на диску, надісланого Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування 26.01.2024 року принижує честь та гідність ОСОБА_2 , зневажливо ставиться до неї та вказує на ймовірне вживання наркотичних чи психотропних речовин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також доводи представників потерпілої, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, крім іншого, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, зокрема вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашній насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, очевидним є те, що не кожна сварка чи словесний конфлікт між подружжям, що супроводжується нецензурною лайкою, безумовно слід розцінювати як домашнє насильство, оскільки для домашнього насильства характерним є можливість настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тож під час кваліфікації певного діяння особи як домашнє насильство в протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має бути належним чином розкрито суть цього правопорушення, тобто його як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони, оскільки суд в силу змісту ст.ст. 7, 254, 256, 279 КУпАП здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що позбавляє можливості перекваліфікувати діяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи в суді.

Крім того, суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказане також узгоджується зі сталою практикою Європейського суду з прав людини (рішення в справах «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») про те, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. В такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до правової позицій, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2024 року серії ВАБ № 946293 ОСОБА_1 в період часу з вересня 2023 року по січень 2024 року, а також 09.01.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в ході телефонної розмови вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на вказане, вбачається, що працівником Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області під час складення відносно ОСОБА_1 даного протоколу про адміністративне правопорушення недодержано вимоги ст. 254 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376 , як наслідок, не зважаючи на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не є може вважатись триваючим, тобто за кожним фактом вчинення особою даного протиправного адміністративно караного діяння має складатися окремий протокол про адміністративне правопорушення, під час зазначення суті адміністративного правопорушення часом його вчинення вказано «період з вересня 2023 року по січень 2024 року, а також 09.01.2024 року», при цьому конкретизовано лише суть протиправного діяння вчиненого 09.01.2024 року ОСОБА_1 відносно потерпілої ОСОБА_2 , що в силу вищевикладеного позбавляє можливості суд самостійно відшуковувати в матеріалах, долучених до справи потерпілою та її представниками, окремі дати вчинення ОСОБА_1 протиправних діянь відносно ОСОБА_2 , та кваліфікувати їх, які такі, що мають ознаки домашнього насильства.

Крім того, долучені представником потерпілої ОСОБА_4 роздруківки скріншотів листування з мобільного застосунку «Viber» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягають критичній оцінці, в силу того, що таке спілкування датоване 28.01.2024 року 02.02.2024 року та 05.02.2024 року, тобто воно відбулось після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2024 року серії ВАБ № 946293, як наслідок, воно не може підтверджувати обставини, які викладені в цьому протоколі, тобто не стосується предмету доказування в справі.

Вирішуючи питання про наявність в діянні ОСОБА_1 09.01.2024 року, яке вказано в протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2024 року серії ВАБ № 946293, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаю, що надані до суду матеріали не підтверджують ні факту перебування 09.01.2024 року ОСОБА_1 в м. Ватутіне, ні реальності факту телефонної розмови 09.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та змісту такої розмови в частині висловлювань ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 нецензурної лайки, яка могла завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

Фактично єдиним доказом таких протиправних дій є письмові пояснення ОСОБА_2 , які до матеріалів справи долучено її представником ОСОБА_4 , за змістом цих пояснень, відібраних 11.01.2024 року працівником Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області вбачається, що після того, як вона 06.09.2023 року подала на розлучення з своїм чоловіком ОСОБА_1 , оскільки він побив її, то ОСОБА_1 почав телефонувати їй з номеру НОМЕР_3 виражаючись нецензурною лайкою на її адресу та погрожуючи фізичною розправою, останній раз такий випадок був 09.01.2024 року.

При цьому, відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 09.01.2024 року чи 11.01.2024 року зверталась до територіального органу поліції щодо вчинення ОСОБА_1 09.01.2024 року відносно неї протиправних дій.

З огляду на вказане, такі пояснення ОСОБА_2 , достовірність яких нею хоч і підтверджено безпосередньо в судовому засіданні, підлягають критичній оцінці, оскільки викладені в них обставини щодо протиправних дій ОСОБА_1 відносно неї 09.01.2024 року, заперечувались ОСОБА_1 , та не підтверджені жодними іншими доказами.

Крім того, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , у судовому засіданні вказано на те, що на даний час між ними існує конфлікт зумовлений їх розлученням та визначенням місця проживання їх спільного малолітнього сина, тож їх покази не можуть вважати безсумнівно достовірними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у Рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Європейським судом з прав людини в Рішенні від 10.02.1995 року в справі «Алене де Рібермон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) вказано, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на положення ч. 1 ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, вважаю, що гарантії ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, також розповсюджуються на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини справи, вважаю, що надані до суду матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 09.01.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тож провадження в даній справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Водночас недотримання вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2024 року серії ВАБ № 946293 під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення позбавляє можливості суд розмежувати конкретні діяння ОСОБА_1 , вчиненні ним «в період часу з вересня 2023 року по січень 2024 року», та надати їм оцінку щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки свідчитиме про небезсторонність суду, що є недопустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.