Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Кушнірука А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2024 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона 10 листопада 2023 року, близько 09.40 годин, керуючи транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Луцьк, по шляхопроводу на вулиці Гордіюк, в місті Луцьк, по другорядній дорозі, не дала дорогу транспортному засобу «Бова», державний номерний знак НОМЕР_2 який рухався по головній дорозі по вулиці Ківерцівській, та здійснила з ним зіткнення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, вважає постанову судді в частині накладеного стягнення незаконною Посилається на те, що в місцевому суді вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась, завдана потерпілому шкода є незначною. Крім того, на її утриманні перебуває малолітній син та батько, який є пенсіонером, а тому вона потребує власного транспорту. Просить постанову судді скасувати, звільнити її від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, або замінити стягнення на штраф.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Доводи ОСОБА_1 про незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення є безпідставними.

Так, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, та в межах санкції ст.124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями ОСОБА_1 та її захисника про те, що до ОСОБА_1 застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, оскільки суд першої інстанції не врахував всі обставини, які пом`якшують її відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, судом враховано, що ОСОБА_1 допустила грубе порушення правил дорожнього руху, а саме рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу автобусу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

На думку апеляційного суду саме стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців в даному випадку буде законним та обґрунтованим.

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Також слід відмітити, що санкція статті 124 КУпАП передбачає стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців, згідно ст.124 КУпАП не є найсуворішим.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не надала доказів того, що позбавлення права керування транспортними засобами вплине на її матеріальне становище.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст.124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б могли потягти за собою безумовну зміну чи скасування постанови.

Підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2024 року щодо неї без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов