Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9965/23
П О С Т А Н О В А

26.01.2024р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, згідно протоколу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААД №414903 від 01.10.2023р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 01.10.2023р. близько 21:25 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. В. Морській, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, хиткої ходи, млявої мови. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Його захисник, адвокат Титаренко Ю.О. в судовому засіданні надав письмові заперечення. Пояснив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, за такого не може з`явитися в судове засідання. За обставин викладених в протоколі вбачаються порушення з боку працівників поліції при проведенні процедури огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння. Зокрема оглянутим відеозаписом до протоколу не підтверджено наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Також інспекторами поліції не складались акт огляду на місці зупинки та направлення особи на огляд до медичного закладу. Вказані порушення свідчать про недійсність процедури огляду та наявність підстав до закриття провадження по справі.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколів, приходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААД №414903 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу за ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм п. 2.5 ПДР, працівниками поліції мають бути надані доказі щодо: 1/ керування особою транспортним засобом та законності підстав зупинки транспортного засобу; 2/ наявності ознак сп`яніння; 3/ відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Відсутність доказів щодо сукупності вказаних ознак, може слугувати підставою до закриття адміністративного провадження.

У якості доказів провини ОСОБА_1 до матеріалів справи окрім самого адміністративного протоколу додано оптичний диск з відеозаписом з натільної камери працівника поліції.

Відеозаписом зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, його відмову від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння та складання матеріалів адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, візуально з оглянутого відеозапису наявність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі (хитка хода, млява мова) не підтверджена, навпаки ОСОБА_1 має адекватну поведінку, чітке мовлення та відсутність порушення координації рухів.

Таким чином відсутність ознак сп`яніння вказує про необґрунтованість та безпідставність вимоги працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння, в той же час його рішення про відмову в такому випадку не можна вважати порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.