Справа № 445/20/24
провадження № 3/445/106/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2024року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М. розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , потворно протягом року, ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо чотирьох малолітніх дітей, а саме 15.12.2023, протягом дня зловживав спиртними напоями, тому не міг забезпечити виконання належним чином батьківських обов`язків.

Крім цього, ОСОБА_1 , 15.12.2023, близько 18 год. 00 хв., за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та малолітньої доньки ОСОБА_3 психологічне домашнє насильство.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, надав суду заяву у якій розгляд справи просить проводити без його участі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП суддя вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Так, відповідно до норм ст. 150 Сімейного кодексу України, якою визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки, зокрема, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, рапортами працівників поліції, заявами ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, які пом`якшують відповідальність та обставини, які обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи наведене та характер правопорушень, приходжу до висновку, що в діях правопорушника наявний склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 289, 291 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадяни, що становить 1700,00 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 - 605,60 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя:В. М. Сивак