ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2344/23

21 лютого 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця ЗСУ, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 125447 від 21.09.2023 ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що він 21.09.2023 близько 01 год. 15 хв. в м. Надвірна по вул. Майданська Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», тест № 4604, результат 1,50%, з результом тесту згідний.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не поступало.

За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також практика Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справ, та якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання поштовим зв`язком на адресу, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно довідки укрпошти конверт із судовим викликом не було вручено адресату з причин: за закінченням терміну зберігання, та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, суддя вважає, що він відповідно до вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, самостійно не цікавиться провадженням у справі за його участю, а тому з урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того про обізнаність ОСОБА_1 із розглядом даної справи щодо нього судом свідчать подані ним письмова заява від 23.10.2023 про відкладення судового засідання, та письмове клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку із перебуванням у складі ЗСУ, у задоволенні якого судом відмовлено.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі за текстом Порядок).

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.п. 6, 8 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 3, 9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове.

Тобто працівник поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинен запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. При цьому у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п.п. 1, 5, 6, 8-10 розд. ІІ, п.п. 15-17, 19, 20 розд. ІІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Також згідно п.п. 4, 7, 10, 12, 13 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

У разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , до матеріалів справи про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 125477 від 21.09.2023, витяг з приладу «Драгер ALCOTEST 6810», № ARBF-0441, тест № 4604 від 21.09.2023, рапорт працівника поліції від 21.09.2023, акт огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 , копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 125445 від 21.09.2023, складненого на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 125446 від 21.09.2023, складненого на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, копію постанови серії БАД № 879921 від 21.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відеозаписи, які містяться на компакт-диску, тощо.

Судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи. На перших десяти відеозаписах (записи із бодікамери поліцейського) зображено процес огляду та фіксації працівниками місця дорожньо-транспорної пригоди за участі автомобіля автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який допустив занос автомобіля з дороги на узбіччя та його перекидання. Працівниками поліції з допомогою рятувальників було звільнено водія ОСОБА_1 , якого внаслідок ДТП придавило автомобілем, доставлено його до примішення медичного закладу для надання медичної допомоги, після чого було зафіксовано обставини ДТП. На одинадцятому відеозаписі (запис із бодікамери поліцейського) зображено процес надання водієві медичної допомоги в приміщенні медичного закладу. При цьому зовнішнішній вигляд водія ОСОБА_1 свідчить про отримання ним травм внаслідок ДТП (накладені пов`язки на голові, жести та міміка, які свідчать про фізичний біль, тощо). На дванадцятому відеозаписі (запис із бодікамери поліцейського) зображено, як в приміщенні медичного закладу поліцейський пропонує водієві ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що водій погоджується, та кілька разів продуває у прилад. В кінцевому результаті тест показує, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1.50%. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про результати огляду та складає відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. На тринадцятому, чотирнадцятому та п`ятнадцятому відеозаписах (записи з салону поліцейського автомобіля) зображено рух поліцейського автомобіля у нічний час. Через деякий час на зустріч рухається автомобіль темного кольору з увімкнутим дальнім світлом фар, який при зустрічному роз`їзді не перемкнув його в режим ближнього світла. Поліцейський автомобіль увімкнув проблискові майчки червоного та синього кольорів, сигналізуючи про зупинку, однак водій даного автомобіля на сигнал про зупинку не зреагував та продовжив рух, проїхавши повз поліцейський автомобіль. Поліцейський автомобіль розвернувся та розпочав переслідування даного автомобіля з увімкненими проблисковими маячками. Через деякий час працівниками поліції було виявлено, що автомобіль, який вони переслідували, винесло з дороги на узбіччя та він перекинувся.

При цьому суд зазначає, що досліджені відеозаписи містять суперечності з матеріалами справи щодо інформації про залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Так, в акті огляду вказано в якості свідків огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жодних свідків на досліджених відеозаписах під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не відображено.

Крім того на відеозаписах відсутня будь-яка інформація про те, що працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції Украни та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист з допомогою адвоката перед початком і в процесі складання протоколу (ст. 59 Коснтитуції України), що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу; та про обов`язкове проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 , який внаслідок ДТП травмувався та був доставлений до медичного закладу для надання медичної допомоги.

Окрім цього на відеозаписах відсутня будь-яка інформація про те, що працівники поліції ознайомлювали ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім того протокол не містить інформації про застосування відеофіксації при проведенні огляду на стан сп`яніння. Також протокол містить суперечності з матеріалами справи щодо наявності свідків при проходженні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Зокрема в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані свідки в протоколі не зазначені, графа протоколу «Свідки чи потерпілі» працівником поліції взагалі не заповнена. Окрім цього працівником поліції не заповнена графа протоколу «До протоколу додаються», з чого не зрозуміло, на підставі яких саме доказів працівник поліції встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні інкриміного йому правопорушення, та які саме матеріали долучено до протоколу.

Акт огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки містить суперечності із протоколом про адміністративне правопорушення та дослідженими відеозаписами щодо інформації про залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Так, в акті огляду вказано в якості свідків огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані свідки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені. Також жодних свідків на досліджених відеозаписах під час проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не відображено. При цьому акт огляду також не містить інформації про застосування відеофіксації під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того оскільки графа протоколу «До протоколу додаються» працівником поліції не заповнена, суд позбавлений можливості встановити, чи вказаний акт належить до доказів, на підставі яких працівник поліції встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні інкриміного йому правопорушення. Окрім цього відповідно до п. 6 розд. І, п. 10 розд. ІІ Інструкції, огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, про що поліцейським складається акт огляду. Однак як вбачається з досліджених відеозаписів, акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейським було складено в приміщенні медичного закладу, тобто не на місці зупинки транспортного засобу.

Витяг з приладу «Drager Alcotest 6810» також не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки графа протоколу «До протоколу додаються» працівником поліції не заповнена, тому суд позбавлений можливості встановити, чи вказаний витяг належить до доказів, на підставі яких працівник поліції встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні інкриміного йому правопорушення. Крім того відповідно до п. 6 розд. І, п. 1 розд. ІІ Інструкції, огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Однак як вбачається з досліджених відеозаписів, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено поліцейським в приміщенні медичного закладу, тобто не на місці зупинки транспортного засобу. Окрім цього з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 21.09.2023 о 01.15 год., а згідно витягу з приладу «Drager Alcotest 6810» вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено 21.09.2023 о 03.50 год., що також підтверджується дослідженими відеозаписами. Таким чином в порушення п. 9 розд. ІІ Інструкції, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долучене до матеріалів справи, не приймається судом до уваги, та не досліджується судом як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінового йому правопорушення, оскільки працівником поліції долучено до матеріалів справи порожній бланк вказаного направлення, жодна графа якого працівником поліції не заповнена. Таким чином долучене до матеріалів справи направлення не містить жодних доказових даних щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та рапорт поліцейського також не можуть бути визнані достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки вказані особи особисто пояснення в судовому засіданні не надавали. За таких обставин посилання суду на пояснення вказаних осіб та рапорт поліцейського при відсутності визнання вини правопорушника є недопустими доказами, оскільки в такому випадку судом буде порушено фундаментальний принцип правосуддя, а саме безпосередність судом дослідження доказів шляхом допиту вказаних осіб. Крім того згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020, свідчення службової особи у справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень. По суті рапорт це усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву. Щодо письмових пояснень свідків суд зазначає, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані свідки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені. Також жодних свідків на досліджених відеозаписах під час проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не відображено.

Постанова серії БАД № 879921 від 21.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 2 ст. 122 КУпАП, також не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 125445 від 21.09.2023, складений на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 125446 від 21.09.2023, складений на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не є належними доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки постановами суду від 21.02.2024 провадження по справах щодо даних протоколів закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передачених ст. 38 КУпАП, без встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Згідно ч. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу VII вище зазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Оскільки відеофіксація відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, не здійснювалась, як цього вимагає зазначена Інструкція. Зокрема відеозйомка не здійснювалась безперервно.

Таким чином суд не має можливості встановити, чи працівники поліції перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння інформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу, чи роз`яснювали йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції Украни та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист з допомогою адвоката, чи ознайомлювали його зі змістом протоколу, тощо.

Таким чином зазначені відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Крім того в протоколі відсутня вказівка про те, яким технічним засобом проводилась відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.

Окрім цього положеннями Інструкції 1452/735 та Порядку 1103 чітко визначено, що огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським лише на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд водія в медичному закладі проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). При цьому у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджених відеозаписів, 21.09.2023 о 01.15 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_1 , внаслідок якої ОСОБА_1 був травмований та доставлений до медичного закладу для надання медичної допомоги. Таким чином, на дотримання вимог Порядку проведення огляду на стан сп`яніння, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитись у закладі охорони здоров`я, куди його було доставлено, лікарем закладу охорони здоров`я з дотриманням вимог розд. ІІ Інструкції 1452/735 «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів».

Однак як вбачається з досліджених матеріалів справи та відеозаписів, в порушення Порядку проведення огляду, огляд ОСОБА_1 було проведено в приміщенні медичного закладу поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер». Тобто огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння медичному закладі не було проведено належним чином, та не було належного оформлення результатів такого огляду.

Таким чином судом за результатами розгляду справи встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, тому відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, однак його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.