Провадження №3/751/133/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Яременко І.В.

з участю: особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Чернігівській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 520804, складеного 16.12.2024, слідує, що 16.12.2023 р. о 00 годині 25 хвилин в м. Чернігові по вул. Толстого водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Pradо», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, увімкнувши спеціальний звуковий сигнал, чим порушив вимоги п.2.4 та 8.9 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 16.12.2023 складений протокол серії ААД № 520804 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт керування 16.12.2023 р. транспортним засобом та пояснив, що опівночі 16.12.2023 р. була оголошена «повітряна тривога» і він усвідомлюючи порушення комендантської години намагався якнайшвидше доїхати до найближчого укриття. Вимоги поліцейського про зупинку він не бачив, оскільки автомобіль поліцейських рухався позаду нього і на значній відстані, а в місті лунав сигнал повітряної тривоги.

Усвідомлення того, що поліцейський патруль цілеспрямовано рухався саме за ним, прийшло в момент заїзду ним до прибудинкової території, де розташовані укриття. Окрім того, ОСОБА_1 стверджував, що жодних порушень ПДР він не вчиняв, а відтак вимога поліцейського про зупинку, як і подальше увімкнення проблискових маячків, є неправомірними. Просив закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За положеннями п.8.9«б» ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Тобто, для правомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд на підставі наявних в справі доказів повинен встановити факт умисного невиконання водієм вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що увімкнення проблискового маячка синього і червоного відбувається в той момент як автомобіль «Toyota Pradо», д.н.з. НОМЕР_1 , рухається попереду автомобіля працівників поліції, при цьому чітко дотримуючись вимог ПДР, зокрема, увімкнення покажчиків повороту. Відсутність порушень ПДР в діях водія ОСОБА_1 також підтверджується відсутністю стосовно нього будь-яких інших постанов, протоколів за порушення вимог ПДР під час руху вказаного автомобіля та начебто його переслідування працівниками поліції у визначений в протоколі час.

Суд звертає, увагу, що перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» є вичерпним, а під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч.2 ст.35 цього Закону). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм ОСОБА_1 будь-яких вимог ПДР України. Більше того, навіть в рапорті інспектор поліції вказав, що причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , була порушення ним комендантської години. В подальшому, після зупинки, водій на вимогу працівника поліції надав необхідний перелік документів, визначених п.2.4 ПДР.

Отже, відсутність з боку водія ОСОБА_1 будь-яких порушень ПДР під час руху автомобіля «Toyota Pradо», д.н.з. НОМЕР_1 , давало останньому підстави вважати про відсутність його переслідування патрульним автомобілем поліції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Оскільки працівниками поліції та матеріалами справи не доведено правомірність зупинки ОСОБА_1 відповідно до положень п.8.9 ПДР України, ч.ч.1, 2 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», суд доходить висновку про відсутність у останнього умислу на невиконання вимог поліцейського та як наслідок відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Оцінка доказів, згідно ст.252 КУпАП, здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п.2.4 та 8.9 б ПДР в розпорядження суду надано не було.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 130 ч. 1, 247, 251, 252, 256, 266, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І. В. Яременко