Справа № 446/2846/23 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 33/811/69/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Торопчина О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Торопчина Олексія Дмитровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді, 28 листопада 2023 року о 18:45 год. на 18км+250м автодороги Львів-Радехів-Луцьк, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SUBARU АUTBACK», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Торопчин О.Д. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова є невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, вказує, що суддя невмотивовано протокольною ухвалою відхилила клопотання адвоката про повернення матеріалів адміністративної справи до органу, що склав протокол, на доопрацювання та приведення його до вимог закону.

Як зазначає захисник, суддя суду першої інстанції залишила поза увагою ту обставину, що ознаки сп`яніння водія фіксуються у відповідному акті. У свою чергу, відповідно до вимог Інструкції №1452/735, у випадку відмови водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або незгоди водія з результатами такого огляду, водії транспортних засобів скеровуються на огляд до медичного закладу. Натомість у матеріалах справи відсутнє як направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння, так і акт огляду водія, відтак у сторони захисту виникає питання, який обов`язок водія транспортного засобу порушив ОСОБА_1 .

Також апелянт зазначає, що суддя місцевого суду залишила поза увагою, що доставка ОСОБА_1 до медичного закладу відбулась після спливу двох годин з моменту виявлення поліцейськими можливих ознак сп`яніння. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 28 листопада 2023 року о 18:45 год. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Дата складання адміністративного протоколу з фіксацією вказаного факту відбулась о 21:40 год. 28 листопада 2023 року, отже, після спливу двох годин.

Захисник звертає увагу, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння та за результатами токсикологічного дослідження зразків його біологічного середовища «тверезий». Водночас, ОСОБА_1 , з огляду на свій процесуальний статус прокурора (перебував поза службою) мав побоювання щодо об`єктивності розгляду справи про адміністративне правопорушення зі сторони окремих поліцейських, які в розумінні вимог закону були підлеглі стосовно особи, щодо якої, за підтримки управління прокуратури Львівщини (де проходить службу ОСОБА_1 ) підтримується державне обвинувачення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім цього, апелянт також повідомляє, що інший учасник ДТП, яке відбулось за участю ОСОБА_1 , є фігурантом в іншій резонансній справі, досудове розслідування та обвинувачення якої здійснювалось Офісом Генерального прокурора, через що ОСОБА_1 також мав побоювання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД №547730 від 28 листопада 2023 року (а.с. 1) та рапорту працівника поліції (а.с. 2) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Про наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння зазначали також інший учасник ДТП ОСОБА_2 (а.с. 7) та свідок ОСОБА_3 (а.с. 6).

Наявним у матеріалах справи відеозаписом та схемою місця ДТП підтверджується, що автомобіль марки «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був учасником дорожньо-транспортної пригоди. У ході оформлення матеріалів щодо ДТП працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала висловлена поліцейським щодо нього вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду. Після цього працівник поліції роз`яснив йому наслідки відмови, однак ОСОБА_1 вказав, що хоче пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. В подальшому працівники поліції разом із ОСОБА_1 та іншим учасником ДТП - ОСОБА_2 прибули у медичний заклад з метою проходження такого огляду. Прибувши до районної лікарні, ОСОБА_1 на вулиці вільно пересувався по території лікарні, періодично спілкуючись по телефону. Він відмовився зайти у приміщення медичної установи, зазначивши, що після ДТП у нього виникли проблеми зі здоров`ям. Працівник поліції, перебуваючи біля приміщення лікарні, викликав бригаду швидкої медичної допомоги, однак ОСОБА_1 відмовився заходити у медичний заклад, а також, після прибуття бригади швидкої медичної допомоги, відмовився від огляду лікарем швидкої медичної допомоги. Медичним працівником швидкої було запропоновано ОСОБА_1 написати «відмову» від огляду, однак останній сказав, що нічого підписувати не буде. Згодом ОСОБА_1 сів в автомобіль патрульної поліції та разом з поліцейськими повернувся на місце ДТП. Після цього поліцейським Котом Р.І., у присутності ОСОБА_1 , було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з цим протоколом та не підписав його, покликавшись на погане самопочуття; протокол був йому зачитаний. В подальшому ОСОБА_1 залишив місце ДТП в кареті швидкої медичної допомоги приватної клініки, яку сам викликав.

Зазначені обставини підтверджуються також рапортом поліцейського СРПП відділення поліції №1 ЛРУП №1 ГУ ГП у Львівській області Р.Кота від 28 листопада 2023 року (а.с. 5), згідно з яким у ході авто-патрулювання зони обслуговування 1, 2 Львівського району Львівської області на службовий планшет було отримано повідомлення про ДТП між автомобілями «Ауді Q7, р.н. НОМЕР_2 , та «Subaru Outback», р.н. НОМЕР_1 , за словами заявника ОСОБА_4 водія автомобіля «Subaru Outback» перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце ДТП, під час спілкування з водієм «Subaru Outback», р.н. НОМЕР_1 , було встановлено, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель м. Львова, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки від нього був різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, а також поведінка, що не відповідала обстановці. Цьому водієві було запропоновано пройти тест за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», на що ОСОБА_1 відмовився, а також було запропоновано проїхати в медичний заклад для освідування, на що ОСОБА_1 погодився. Проте, прибувши у медичний заклад Кам`янка-Бузьку ЦРЛ, водій відмовився від проходження огляду. Після цього викликали швидку допомогу, однак водій ОСОБА_1 і надалі відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. На ОСОБА_1 складено протоколи за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, може надати свої пояснення по суті порушення, які викладаються нею у самому протоколі. Такий протокол також містить графу «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Втім, як слідує з протоколу серії ААД №547730 від 28 листопада 2023 року, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по суті порушення та підписати складений щодо нього протокол.

Наведене узгоджується з п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 9 грудня 2020 року №4248/5, відповідно до якого у разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень за суттю вчиненого правопорушення уповноважена посадова особа вносить до нього відповідний запис.

Стосовно покликання захисника на те, що згідно з результатами токсикологічного дослідження №6771 від 29 листопада 2023 року, виданого ВНМД КНП1 ТМО (а.с. 19), у крові ОСОБА_1 етанолу не виявлено, тобто він був тверезим, то таке до уваги апеляційним судом не береться, оскільки ОСОБА_1 вміняється не порушення п. 2.9а ПДР (керування транспортним засобом у стані сп`яніння), а порушення п. 2.5 ПДР (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння), яке має місце у діях водія з моменту, коли він не виконав вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 10 розділу ІІ Інструкції №1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Таким чином, акт огляду складається у випадку, коли особа погодилась пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, чого ОСОБА_1 не зробив. Відтак складення у цій ситуації акту огляду, як і долучення його до матеріалів справи, не було обов`язковим.

Твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, не спростовують вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(зі змінами).

Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, вказані норми передбачають обов`язкове направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, однак не встановлюють обов`язку долучати відповідне направлення до матеріалів справи. У цьому випадку, на виконання зазначених вимог Інструкції, водія ОСОБА_1 було доставлено для проходження огляду до медичного закладу, відтак відсутність у матеріалах справи направлення цього водія на огляд до медичного закладу правового значення не має.

Безпідставними є і доводи про здійснення доставки ОСОБА_1 до медичного закладу після спливу двох годин з моменту виявлення поліцейськими можливих ознак сп`яніння.

Так, згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння о 18:45 год. Одразу по приїзді працівників поліції, такі виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі. До медичного закладу ОСОБА_1 , згідно з наявним відеозаписом, був доставлений приблизно через пів години з моменту виявлення у нього відповідних ознак сп`яніння. Складення протоколу про адміністративне правопорушення лише о 21 год. 40 хв. зумовлене не несвоєчасністю дій працівників поліції, а діями ОСОБА_1 , який усіляко затягував проходження огляду, відмовляючись зайти у приміщення медичного закладу та карету швидкої допомоги, а також відмовившись від отримання медичної допомоги у державній лікарні.

При цьому апеляційний суд пояснення ОСОБА_1 про його погане самопочуття після ДТП оцінює критично, адже одразу після ДТП на запитання працівників поліції, як він себе почуває, ОСОБА_1 відповідав, що почуває себе добре, медичної допомоги не потребує. Крім цього, згідно з консультаційним висновком спеціаліста (а.с. 27), у ОСОБА_1 ознак ЧМТ на момент огляду не має.

Неспроможними є і доводи сторони захисту стосовно побоювань ОСОБА_1 щодо об`єктивності розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку окремих поліцейських через його процесуальний статус прокурора, оскільки згідно з ч. 1 ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КУпАП, здійснюється суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонним судів. У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 255 КУпАП, працівники поліції уповноважені лише на складення протоколів про адміністративні правопорушення за цією статтею.

При цьому апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження доводів про можливу упередженість працівників поліції у ставленні до ОСОБА_1 . Не здобуто таких і апеляційним судом.

Безпідставними є і покликання на те, що інший учасник ДТП є фігурантом у резонансній справі, досудове розслідування та обвинувачення якої здійснювалось Офісом Генерального прокурора, адже на момент ДТП ОСОБА_1 не був працівником Офісу Генерального прокурора. До того ж, жодних даних про те, що потерпілий ОСОБА_2 був обізнаний щодо місця праці ОСОБА_1 , чи що він якимось чином впливав чи міг вплинути на працівників поліції у момент складення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , апеляційному суду не представлено.

Не є підставою для скасування оскарженого рішення і відмова судді у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення матеріалів цієї адміністративної справи для належного оформлення. Так, ст. 268, ст. 271 КУпАП наділяють особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника заявляти клопотання. Втім, рішення про задоволення чи відмову у задоволенні цих клопотань належить до повноважень судді відповідного суду. Враховуючи, що суддя суду першої інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для повернення матеріалів справи №№446/2846/23 для належного оформлення, вона відмовила у задоволенні клопотання захисника. Погоджується з цим висновком і апеляційний суд, оскільки матеріали цієї справи оформлені відповідно до вимог КУпАП та Інструкції №1452/735, а тому відсутні підстави для повернення цих матеріалів до органу, що їх склав.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя суду першої інстанції надала належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскарженій постанові в повній мірі врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклала адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею суду першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и л а :

постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Торопчина Олексія Дмитровича в його інтересах без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк