ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріал, що надійшов з УПП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.11.2023, серії ААД № 178486, вбачається, що 02.11.2023 о 22:51 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі, перехрестя пр. Соборний та пр. Маяковського, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів). Від проходження експертизи на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» відмовився під відеозапис. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився, що підтверджується висновком № 10027 від 02.11.2023. Чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Правопорушник ОСОБА_1 у судові засідання неодноразово не з`являвся, повідомлявся належним чином.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Фельський С.Л. надав клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 провину у скоєному не визнає, оскільки, огляд на стан сп`яніння може бути проведений виключно у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. З відеозапису долученого до матеріалів справи жодних ознак сп`яніння у водія не вбачається. Мова чітка, координація не порушена. Працівник поліції жодного разу не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких з ознак алкогольного сп`яніння, просто запропонував пройти тест за допомогою алкотестеру «Драгер» або проїхати до лікарні. Оскільки у ОСОБА_1 не вбачалось будь яких ознак сп`яніння, поліцейський не мав права проводити огляд на місці чи направляти водія до лікарні. Фактично дії поліцейського зафіксовані на відеокамеру є перевищенням владних повноважень, зловживанням своїм становищем та порушенням інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Розуміючи, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 не заперечував проти проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У медичному закладі ОСОБА_1 лікар не оглядав. Виміряв серцевий ритм, після чого запропонував пройти тест за допомогою приладу алкотестер «Драгер». ОСОБА_1 зауважив, що йому відомо про необхідність відібрання зразків біологічного середовища. Лікар виказуючи неприязнь, у грубій формі надав водію ємність для набору сечі, та запропонував пройти до окремої кімнати. При цьому, двері закривати не дозволив, та стояв дивився на ОСОБА_1 . Ймовірно через емоційно напружену ситуацію, або через відсутність фізичної потреби у сечовипусканні, водій не зміг наповнити ємність. Після чого, лікар повністю ігнорує прохання почекати певний час, чи взяти інші біологічні матеріали, та складає висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння. Таким чином, у закладі охорони здоров`я обов`язковим є лабораторне дослідження біологічного середовища, яке відбирається у дві ємності, одну з яких зберігають протягом 90 днів. Це зумовлено дотриманням права особи на захист та дає можливість подальшого дослідження біологічного середовища незалежним експертом. Тобто, суд чи інший орган може перевірити законність висновку лікаря. ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не відмовлявся від здачі аналізу, а фізіологічно не зміг надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі. У свою чергу, лікар відповідно до інструкції (за неможливістю взяти аналіз сечі) повинен був відібрати слину, змиви з поверхні губ. шкірного покриву обличчя і рук, а якщо не можливо взяти зразки цих біологічних середовищ, повинен був взяти аналіз крові. З відеоматеріалів вбачається, що лікарем не було запропоновано жодного іншого аналізу зазначеного у інструкції окрім забору сечі. Крім того, лікарем навіть не було запропоновано водію почекати певний проміжок часу для виникнення біологічної потреби у сечовипусканні. Це було б логічним у ситуації що склалась, але в супереч вимогам інструкції лікар нехтуючи законними вимогами/проханнями водія, склав висновок про відмову. Таким чином, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були порушені положення Інструкції, зокрема, пункти 7, 10, 12, 13 Розділу III, а з наявного у матеріалах справи відео вбачається, що лікар не пропонував інших варіантів збору біологічного матеріалу, поводив себе агресивно та неетично. Відтак, з матеріалів справи вбачається, що жодної відмови від проходження медичного огляду з боку ОСОБА_1 не було, а наявне грубе порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», працівником медичного закладу.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.11.2023 серії ААД № 178486, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 ПДР, в якому в повній мірі викладено суть правопорушення, що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 02.11.2023; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2023 за № 10027, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду; поясненням ОСОБА_1 ; довідкою адмінпрактики; відеозаписом на CD диску, який містить зафіксовані обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою пристрою «Драгер», зокрема, у медичному закладі.

Так, з відеозапису встановлено, що 02.11.2023 у зазначений у протоколі час, працівниками поліції зупинено вказаний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, і запропоновано пройти на місці або проїхати до лікарні для проходження відповідного огляду. На місці зупинки ОСОБА_1 відмовився пройти тест. Правопорушника ОСОБА_1 було доставлено до лікаря-нарколога, де йому було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного пристрою газоаналізатором, ОСОБА_1 відмовився та запропонував здати на аналіз сечу. Лікар роз`яснив правила та інструкцію. ОСОБА_1 під наглядом лікаря пішов здавати аналіз. Через деякий час ОСОБА_1 вийшов та пояснив, що не зміг здати сечу, та зазначив, що він не відмовляється від проходження (здати аналіз сечі). У подальшому лікарем зафіксовано відмову від проходження огляду.

Доводи адвоката щодо відсутності доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду, спростовуються дослідженими вище доказами у сукупності, а не можливість здати аналіз сечі, від здачі якої ОСОБА_1 не відмовлявся, не свідчить про відсутність факту відмови водія від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського, оскільки факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою газоаналізатора, у даному випадку двічі (на місці зупинки та у медичному закладі), достеменно свідчить про відмову від проходження відповідного огляду.

Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі обставин.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн., до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, ст.130, 283-284, 307, 308 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. у дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А.Крамаренко