Єдиний унікальний номер №943/604/24
Провадження №3/943/366/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б. М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП №2 Золочівського РВП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює в АРЗ СП ГУ ДСНС, проживає в с. Соколя Золочівського району Львівської області,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП -

встановив:

Як вбачається із вказаного протоколу серії ААД № 749801 від 16.03.2024 року, 16.03.2024 р. о 02 год. 58 хв. на А/Д М06 Київ-Чоп 490 км водій ОСОБА_2 , керував автомобілем марки BMW 3200 НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, водночас забезпечив явку свого захисника - адвоката Гобечії Іраклія Тамазовича, який вину підзахисного у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення заперечив, клопотав про закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. Стверджує, що надісланий на розгляд суду адміністративний протокол є неналежними доказом, адже містить відомості, що суперечать іншим матеріалам, зазначає, що огляд водія на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями норм чинного законодавства, а саме: протокол складено попри те, що ОСОБА_2 погодився на проходження огляду, зокрема, його останнє волевиявлення з цього приводу виразилось у формі прохання пройти такий у медичній установі, на що він отримав відмову інспектора, що підтверджується відеозаписами події та відсутністю у матеріалах справи направлення водія у заклад охорони здоров`я встановленої форми. Крім того, на спростування відсутності вини свого підзахисного адвокат надав Суду медичний висновок № 59 від 16.03.2024 р., складений у зв`язку з самостійним зверненням ОСОБА_2 до КНП «Буська ЦРЛ», що відбулось протягом менш, ніж двох годин з моменту зупинення його автомобіля, за яким в останнього не виявлено стану алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_2 останнього про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами статті 245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення належить всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні особою транспортним засобом у стані сп`яніння, передачі керування особі, яка знаходиться в такому стані або у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (в подальшому Порядок № 1103)

За положеннями частини 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За правилами п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.12 та п. 8 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим.

Однак, у матеріалах даної справи відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли його до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду.

Аналогічна позиція висвітлена у постанові Львівського апеляційного суду від 31.03.2022 р. у справі № 944/4353/21 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення, хоч і являється джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, а інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків за наявності тощо.

Водночас, в матеріалах даної справи відсутні належні докази на підтвердження факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при тому, що згідно з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, дослідивши додані до справи матеріали, погоджуюсь з аргументами захисника про те, що останнє волевиявлення водія ОСОБА_2 з приводу огляду на стан алкогольного сп`яніння виразилось у формі прохання пройти тест та бути доставленим у медичний заклад, однак у цьому йому було відмовлено працівником поліції з покликанням на те, що протокол про адміністративне правопорушення вже складено, що безпосередньо зафіксовано на відеофайлі Сlip-4 з 03 год. 53 хв. 27 сек.

Суд зауважує, що за принципом «дозволено все, що прямо не заборонено законом» діють виключно суб`єкти приватно-правових відносин, тоді як органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За правилами п. 7 Порядку №1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В силу приписів ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Натомість, як вбачається з відеозаписів події, працівники поліції на вимогу водія ОСОБА_2 не лише не забезпечили проведення огляду на стан сп`яніння, що є їх обов`язком, а незаконно відмовили у цьому, враховуючи, що з моменту зупинки транспортного засобу ще не сплило двох годин, а така обставина, як складання протоколу про адміністративне правопорушення, не визначена чинним законодавством України підставою для відмови водієві у проходженні огляду, якщо він висловлює таку волю.

Водночас, враховую послідовність поведінки ОСОБА_2 , який самостійно пройшов огляд у КНП «Буська ЦРЛ» в межах двох годин з моменту зупинки автомобіля, за результатами якого медичним закладом складено висновок № 59 від 16.03.2024 р. про не водій тверезий.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод встановлює для кримінального провадження на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі «Надточий проти України» ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зважаючи на встановлені вище обставини, вважаю, що в матеріалах даної справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази чи неспростовані презумпції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда