Справа № 192/125/24
Провадження № 3/192/108/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 рокусуддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомар`ївка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 січня 2024 року близько 08 год. 20 хвил. в АДРЕСА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру: в ході сімейної сварки висловлювався на адресу батька нецензурною лайкою, всіляко його ображав та на зауваження заспокоїтись не реагував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілого та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, адвоката не направив, про слухання справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи 05.02.2024 до суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, щодо якої складено протокол та його адвоката, яка також повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином та клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження під час розгляду справи судом та підтверджується: протоколом серії ВАД 342835 від 16.01.2024 року, електронним рапортом та протоколом про прийняття заяви від 16.01.2024, письмовими поясненням потерпілого ОСОБА_2 щодо подій 16.01.2024, письмовим поясненням ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт вчинення домашнього насильства щодо батька, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16.01.2024 якою поліцейським встановлено високий ризик небезпеки та видано терміновий заборонний припис, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №322684 від 16.01.2024 року.

На думку суду, поведінка ОСОБА_1 була направлена на залякування батька, утвердження власної переваги та безкарності. Суд вважає, що така поведінка ОСОБА_1 викликала відчуття страху, емоційної невпевненості та завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника ОСОБА_1 який не працює, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність та вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту на 3 доби. Саме таке стягнення, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту 3 (три) доби.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.О. Тітова