ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі ОСОБА_1 , його адвоката Гуревича М.Г., прокурора Надежденка С.В. апеляційну скаргу адвоката Гуревича М.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, працюючого директором КЗ «Світлодарський міський палац культури», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду директора комунального закладу «Світлодарський міський палац культури» з 08.11.2016 року на підставі розпорядження голови Світлодарської міської ради Донецької області № 92 від 07.11.2016 року.

21.08.2020 року відповідно наказу директора КЗ «Світлодарський МПК» № 58 від 18.08.2020 року ОСОБА_1 призначено на посаду керівника зразкового ансамблю бального танцю «Нараяна» за сумісництвом.

Крім того, 16.11.2020 року згідно наказу директора КЗ «Світлодарський МПК» № 90 від 11.11.2020 року ОСОБА_1 було призначено за сумісництвом на посаду режисера театралізованих заходів та свят.

Згідно ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або місцевого самоврядування.

Відповідно до статуту комунального закладу «Світлодарський міський палац культури», затвердженого рішенням Світлодарської міської ради, засновником підприємства є Світлодарська міська рада Донецької області.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення статті 81 ЦК України Комунальний заклад «Світлодарський МПК» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п. 5.4 розділу 5 Статуту КЗ «Світлодарський МПК» управління закладом здійснює його керівник - директор, який призначається на посаду та звільняється з неї розпорядженням міського голови.

В свою чергу відповідно до п.п. 5.5.2 розділу 5 Статуту керівник закладу представляє інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, іншіх організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, вирішує питання діяльності Світлодарського МПК у межах та у визначеному законодавством та статутом порядку. Крім того, відповідно до п.п. 5.5.9 розділу 5 Статуту директор встановлює працівникам розміри премій, винагород, надбавок і доплат на передбачених колективним договором та законодавством умовах в межах преміювального фонду.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора КЗ «Світлодарський МПК», маючи повноваження щодо здійснення, зокрема, організаційно-розпорядчих функцій, є посадовою особою юридичної особи публічного права.

ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КЗ «СМПК», будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи у своєму службовому кабінеті у будівлі КЗ «СМПК» за адрессою: Донецька область, м. Світлодарськ, проспект Миру, буд. 3 не повідомив у встановленному Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання наказів № 58 від 18.08.2020 р., № 62 від 28.08.2020 р., № 67 від 03.09.2020 р., № 74 від 28.09.2020 р., № 83 від 26.10.2020 р., № 90 від 11.11.2020 р., № 104 від 23.12.2020 р. про призначення його ( ОСОБА_1 ) на посаду за сумісництвом, про підвищення посадових окладів та про преміювання працівників, у тому числі і себе. Він же вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів шляхом підписання вищенаведених наказів.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На зазначену постанову адвокат Гуревич М.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає зміні. Зауважує, що судом не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; ОСОБА_1 не був присутнім під час складання протоколів про адміністративні правопорушення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 отримував премії як керівник гуртка, а не як директор, і та обставина що він, будучи директором встановлював собі ж розмір премії як керівнику творчого гуртка не створює передумов конфлікту інтересів; встановлення надбавки відповідає трудовому стажу ОСОБА_1 , а тому не є протиправним. Просить постанову змінити, виключити з мотивувальної частини постанови посилання на обставини і висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду слід залишити без змін за таких обставин.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі реальний конфлікт інтересів.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з абзацом дванадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до Методичних рекомендацій № 13 від 21.10.2022 р. Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції (далі - Методичні рекомендації), основними складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес, службові/представницькі повноваження, суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями (для реального конфлікту інтересів).

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , дотримався вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення про реальний конфлікт інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Факт вчинення правопорушень та вина ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколами про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;

-Статутом КЗ «Світлодарський МПК»;

-наказами ОСОБА_1 на посаді директора КЗ «Світлодарський МПК» № 58 від 18.08.2020 року, № 62 від 28.08.2020 року, № 67 від 03.09.2020 року, № 74 від 28.09.2020 року, № 83 від 26.10.2020 року, № 90 від 11.11.2020 року, № 104 від 23.12.2020 року;

-документами, зібраними УСР в Донецькій області, та долученими до матеріалів справи.

Вивчивши та проаналізувавши вказані докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у неповідомленні про наявність конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи сторони захисту щодо можливості займатися творчою діяльністю є безпідставними, адже ОСОБА_1 мав право займатися творчою діяльністю, однак, перебуваючи на посаді директора, не мав права призначати себе ж на посаду, підпорядковану йому як директору, й так само призначати вид та розмір преміювання себе як керівника творчого гуртка.

Посилання сторони захисту на відсутність ОСОБА_1 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками УСР в Донецькій області не є підставою для зміни або скасування оскаржуваного рішення, адже ОСОБА_1 надсилались листи від УСР в Донецькій області щодо необхідності прибуття для складання протоколу про адміністративні правопорушення, крім того з вказаними матеріалами він був ознайомлений під час розгляду справи по суті в суді.

Посилання на порушення, допущені працівниками УСР в Донецькій області, без підтвердження оскарження їх дій в установленому Законом порядку не можуть прийматися судом апеляційної інстанції, адже вони жодним чином не підтверджені.

Постанова суду першої інстанції законна та обґрунтована, підстав для її зміни судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Гуревича М.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2023 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова