Провадження №: 3/336/1192/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

19 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Городище Городищенського району Черкаської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 85 КУпАП, -

за участі:

захисника ОСОБА_2

встановила:

13 січня 2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 порушив правила полювання, яке мало наслідки незаконного добування тварин, а саме спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с. Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання на мисливських тварин без дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра 1 од.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.14, п.2, 3 ч. 1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст. 22, 23 Закону України «Про тваринний світ», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 85 КУпАП.

02 лютого 2024 року справа про адміністративне правопорушення надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю визначеною постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2024 року.

Справа призначена до розгляду на 15 лютого 2024 року о 10-30 год.

15 лютого 2024 року о 10-30 год. особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася.

13 лютого 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про надання права на захист, останній просив відкласти судове засідання та надати йому можливість реалізувати право на захист, залучити захисника.

Справу було відкладено на 05 березня 2024 року о 14-00 год.

20 лютого 2024 року від захисника надійшла заява на ознайомлення з матеріалами справи. 20 лютого 2024 року адвокат Крант В.М. ознайомився з матеріалами справи.

05 березня 2024 року особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисник не з`явилися, у зв`язку з чим справу було відкладено на 12 березня 2024 року о 08-15 год.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, 12 березня 2024 року, вину не визнав вказав, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності ніякого полювання не було. 13 січня 2024 року він разом з приятелями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на автомобілі марки Нива (у кузові червоного кольору) під його керуванням близько 09:00 години вирушив до рибальського будиночку, куди його запросили на відпочинок ОСОБА_9 . Приїхавши на місце відпочинку вони разом з іншими присутніми особами готували їжу та відпочивали.

Під час відпочинку він полюванням не займався. Мисливська рушниця, яка йому належить знаходились в багажному відділенні автомобіля на якому вони приїхали. Через деякий час після того як вони приїхали на відпочинок, до будинку зайшов ОСОБА_8 , який приніс двох тварин, схожих на зайців та сказав, що знайшов їх під час прогулянки.

Після того він їх виніс з будинку та сказав, що поклав у багажне відділення автомобіля на якому вони приїхали.

Близько 13-00 год. вони вирішили їхати додому. Їхавши в бік села Жовта Круча по дорозі вони зустріли на узбіччі дороги два автомобілі один з яких був автомобіль марки Нива у кузові зеленого кольору та автомобіль марки Mitsubishi L200 та вирішили зупинитися бо побачили своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Після зупинки до них відразу підійшли 3 чоловіків один з яких був озброєний автоматичною зброєю (автомат) та запропонували вийти з автомобіля після чого оглянули автомобіль та викинули з автомобіля речі на землю. Під час проведення цих дій у них вилучили мобільні телефони. Дані особи з багажного відділення автомобіля вилучили двох тварин схожих на зайців, яких приніс ОСОБА_8 . Після чого їх затримали та викликали поліцію та працівників екологічної інспекції.

Вважає недоведеним той факт, що тварини загинули внаслідок враження їх з вогнепальної зброї, вказує що вилучена дичина була знайдена в полі ОСОБА_8

12 березня 2024 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення та клопотання про виклик свідків.

В судовому засіданні 12 березня 2024 року оголошено перерву для виклику свідків до 03 квітня 20224 року до 14-00 год.

03 квітня 20224 року о 14-00 год. ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, ОСОБА_1 надав заяву про відкладення розгляду справу у зв`язку з хворобою захисника.

Справу було відкладено на 19 квітня 2024 року об 11-30 год.

За клопотанням сторони захисту судом були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що в січні 2024 року приїхав в с. Жовта Круча на день народження. Його знайомий ОСОБА_10 запросив його до рибальського будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 . Коли вони туди приїхали там був власник будинку ОСОБА_9 . На території домоволодіння вони варили шурпу та смажили шашлик. Чоловіки: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мали при собі зброю мисливську. Він зброю не мав. Пояснив, що перебуваючи в рибальських угіддях, пішов прогулятися до ставку де знайшов двох зайців та приніс їх до будинку. Зайці лежали біля дерева та на одному була мотузка.

Зайців поклав в автомобіль і вони разом з ОСОБА_5 та іншими поїхали в с. Жовта Круча. По дорозі побачили два автомобілі і під`їхали до них, це були інспектори лісового та мисливського господарства, а також інші особи одягнені в мисливський одяг. Біля авто були зайці і куріпка.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що займає посаду дізнавача у ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, 13 січня 2024 року виїздила на виклик, який надійшов зі служби 102 щодо браконьєрства, оскільки в воєнний час полювання заборонено. Прибувши на місце подій, здійснювала огляд місцевості. На місці події було два автомобіля «Нива» 7 осіб чоловічої статі, з рушницями, а також дичина куріпка та зайці зі слідами крові. 7 осіб чоловічої статі були одягненні в одяг, характерний для полювання (камуфляжний одяг, теплі куртки, в даному одязі можна в селі виконувати роботу по господарству). Зброї не було лише у одного чоловіка, у інших була зброя. Рушниці були в чохлах та без чохлів, було виявлено патрони. Кримінальне провадження не відкривалось.

Після того, як все було зафіксовано направились до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для складання протоколів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що працює старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південного округу Державної екологічної інспекції. 13.01.2024 року від свого керівництва отримав повідомлення про те, що були затримані особи. Прибувши на місце подій, свідок побачив два автомобілі та службовий автомобіль лісохорони. В цивільних автомобілях були люди, 7 осіб чоловічої статі, з рушницями, а також дичина-куріпка та зайці зі слідами влучанням дробом та слідами крові, на одному зайці за лапу прив`язана мотузка. Зазначені особи пояснювали, що катались угіддями та пристрелювали зброю, що само по собі вже є порушенням. Лісники повідомляли, що чули постріли, після чого поїхали в сторону звідки лунали постріли та виявили 7 осіб чоловічої статі, з рушницями та дичиною. Деякі рушниці були з патронами. Все це свідчить про колективне полювання.

Інспектор пояснив, що відповідно до розпорядження голови військової адміністрації, яке є у відкритому доступі, полювання заборонено.

Оскільки було знайдено вбитих тварин, тож було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 85 ч. 2 КУпАП, щодо осіб які мали зброю та посвідчення мисливця. 7 осіб чоловічої статі були одягненні в одяг, характерний для полювання (тепло вдягнені, камуфляжний одяг тощо). Інспектор вказав, що всі дії фіксувались, а саме відбувалось фільмування на мобільний телефон та здійснювалась фотозйомка.

ОСОБА_13 , як особа яка склала протокол про адміністративне правопорушення просив долучити до матеріалів фото та відеозапис з місця події, які судом були долучено та в судовому засіданні досліджено.

Захисник Крант В.М. просив визнати докази наявні в матеріалах справи не допустимими, оскільки огляд автомобілів проведено з порушенням вимог КПК України за відсутності дозволу слідчого судді. Крім того, не проводився розтин дичини та не можливо встановити, що тварини загинули внаслідок враження їх з вогнепальної зброї.

Захисник також просив закрити справу у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення без встановлення вини особи.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 007774 від 13.01.2024, в якому розкрито обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП;

- описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, згідно якого у ОСОБА_1 вилучена рушниця МР-153 к.12 № (з приміткою бувша у використанні), дичина заєць русак (стріляний) 5 шт., посвідчення мисливця НОМЕР_2 ;

- розрахунком розміру відшкодування збитків, згідно якого сума збитків склала 50000 грн.;

- розпискою голови Оріхівської ро УТМР про отримання дичини на зберігання.

Крім того, до матеріалів справи долучені копії протоколів про адміністративні правопорушення № 007752 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.85 КУпАП, № 007775 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.85 КУпАП, № 007751 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.85 КУпАП, № 007750 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.85 КУпАП, № 0007773 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.85 КУпАП, складених за фактом вчинення адміністративних правопорушень за обставин, аналогічних викладеним у протоколі, що розглядається відносно ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .

ОСОБА_13 , просив долучити до матеріалів фото та відеозапис з місця події, які судом були долучені та в судовому засіданні досліджені. На фото та відеозаписі зафіксовано місце події, рушниці, дичина зі слідами схожими на кров, автомобілі тощо.

Фото матеріали та відеозапис узгоджуються з поясненнями ОСОБА_13 . ОСОБА_12 .

З показань ОСОБА_13 та ОСОБА_12 слідує, що особи під час їх виявлення перебували у мисливських угіддях з мисливською зброєю, готовою до використання (розчохленою, зарядженою), свідки бачили сліди полювання (сліди крові тощо), в автомобілі виявлені туші тварин зі слідами крові та влучання дробу.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що на місці здійснювалася фіксування подій на фотоапарат та здійснювалось фільмування на мобільний телефон.

Пояснення допитаних в судовому засіданні свідків узгоджуються з обставинами викладеними в протоколі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, доведена зібраними по справі доказами.

Статтею 85 ч. 2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації № 312 від 13.07.2022 року на час дії воєнного стану заборонено полювання в межах мисливських угідь, наданих у користування для ведення мисливського господарства на території Запорізької області.

Питання полювання врегульовані Законом України «Про мисливське господарство та полювання» № 1478 від 22.02.2000 року.

Статтею 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено, що полюванням є дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Дозвіл на добування - це документ (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на селекційний, діагностичний та науковий відстріл), який дає право на добування (в тому числі відлов) дикої тварини (тварин), а також право на використання (транспортування, перенесення, зберігання) продукції полювання;

Незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України.

Статтею 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

До полювання прирівнюється:

- перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня);

- перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» документами на право полювання (для громадян України) є:

- посвідчення мисливця;

- щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита;

- дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо);

- відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання;

- паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання може здійснюватися такими способами: - індивідуальне полювання; - колективне полювання; - колективне полювання з нагоничами (облавне полювання).

Полювання може здійснюватися з використанням: - мисливської вогнепальної зброї; - собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів (за наявності паспортів на них); - сіток і пасток для відлову тварин живцем; - пасток для добування хутрових звірів з науковою метою та для переселення; - мисливських вишок; - пахучих неотруйних приманок.

Полювання може здійснюватися з мисливською зброєю, що належить іншій фізичній особі або користувачу мисливських угідь, лише у присутності власника цієї зброї або уповноваженого працівника користувача мисливських угідь, за яким закріплена ця мисливська зброя, за умови наявності у власника зброї чи уповноваженого працівника користувача мисливських угідь відповідних документів дозвільного характеру, виданих уповноваженим державним органом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» добування мисливських тварин, віднесених до державного мисливського фонду здійснюється за дозволом - ліцензією або відстрільною карткою.

За ліцензією здійснюється полювання на кабана, лань, оленів європейського та плямистого, козулю, лося, муфлона, білку, бабака, бобра, борсука, ондатру, куницю лісову.

За відстрільною карткою здійснюється полювання на пернату дичину, кроля дикого, зайця-русака, єнотовидного собаку, вовка, лисицю, шакала, куницю кам`яну, норку американську, тхора лісового.

Відстрільні картки видаються мисливцям користувачем мисливських угідь.

Ліцензії та відстрільні картки видаються мисливцям із зазначенням у них терміну та місця здійснення полювання з урахуванням лімітів добування мисливських тварин та пропускної спроможності мисливських угідь.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється:

- полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей;

- полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про тваринний світ» право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку і одержали відповідні документи, що засвідчують право на полювання.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про тваринний світ» документами на право полювання є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю (у разі полювання з такою зброєю); паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Посвідчення мисливця та щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, а на території Автономної Республіки Крим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового та мисливського господарства відповідно до порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, а саме адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, саме по собі перебування ОСОБА_1 в межах мисливських угідь з рушницями, у яких виявлено мисливські набої, вже підпадає під поняття полювання відповідно до вимог Закону.

При цьому у ОСОБА_1 була відсутня відстрільна картка, а полювання в межах Запорізької області заборонено.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що вилучених з автомобіля, в якому він перебував, туш зайців, яких нібито знайшов ОСОБА_8 та підібрав, суд оцінює критично та вважає, що ця версія висунута виключно з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Посилання сторони захисту на начебто незаконний обшук, здійснений працівниками управління ЛМГ, суд до уваги не бере, оскільки з цього приводу ОСОБА_1 мав право звернутись із відповідною скаргою до уповноважених органів. При цьому ст. 39 Закону № 1478 посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, надано право, зокрема, перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів; проводити фотографування, звукозапис, кіно- та відеозйомку як додаткові заходи для запобігання та розкриття порушень правил полювання та інших вимог, установлених цим Законом.

При цьому, враховуючи зайняту особами, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та іншими позицію, яка полягала у запереченні своєї причетності до полювання та ненадання пояснень про фактичні події, суд вважає, що у особи, яка склала протокол, не було можливості встановити, ким саме було здійснено конкретний постріл в конкретну тварину.

Посилання захисника на порушенням норм КПК України та відсутність ухвали слідчого судді щодо результатів огляду автомобілю, суд не бере до уваги, оскільки кримінальне провадження не порушувалось, а складено протокол про адміністративне правопорушення.

Кримінальним правопорушенням є виключно передбачене Кримінальним Кодексом України діяння, яке відмежовується від інших близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками правопорушень, наприклад адміністративних, своїм характером, тобто найвищим ступенем суспільної небезпечності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевказане, у суду немає сумнівів, що ОСОБА_1 здійснював полювання, наслідком якого стало добування тварин.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 2 КУпАП, та кваліфікує його дії як порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу), яке мало наслідком добування тварин.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення свідомо, з прямим умислом, достеменно знаючи про заборону полювання та нехтуючи зазначеною забороною під час війни, з метою розваги, у скоєному не розкаявся, а навпаки усіляко намагається уникнути відповідальності, що свідчить про очевидне нерозуміння важливості дотримання вимог закону, тим більше під час війни.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, за ст. 23 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення закінчився, правопорушення не є триваючим, дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - шостій статті 38 КУпАП.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з протоколу, правопорушення було вчинено 13 січня 2024 року.

Строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справу необхідно закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 167 ЦК України визначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За змістом ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За правилами ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Незаконно добуті в природі ресурси та виготовлена з них продукція підлягають безоплатному вилученню, а знаряддя правопорушення - конфіскації. Одержані від їх реалізації доходи спрямовуються в Автономної Республіки Крим і місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Аналіз наведених приписів чинного законодавства дає підстави для висновку, що питання про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із недотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не може бути вирішено одночасно із притягненням винної особи до адміністративної відповідальності, оскільки вирішується в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки даним правопорушенням було завдано шкоду саме Державі Україна, а не громадянинові, підприємству, установі або організації, то збитки за оскаржуваною постановою стягненню не підлягають, а питання про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної ним шкоди, відповідно до вимог ч. 3ст. 40 КУпАП може бути вирішено судом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 38, 85 ч. 2, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 85 КУпАП закрити на підставі ст. 38, п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: