ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/2522/24

3/522/1945/24

11 березня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участю особи, яка притягається до адміністравтиної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 733031 від 05.02.2024р., 01 лютого 2024 року о 21 годині 51 хвилину, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Торговій,14 у м.Одесі, будучи причетною до ДТП, чим порушила п.2.10а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала та подала до суду заяву, яку підтримала у суді, про закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто відсутністю в її діях суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, у зв`язку з її внутрішнім ставлення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків. Так, ОСОБА_1 у своїй заяві зазначила, що вона не умисно залишала місце ДТП, оскільки була впевнена, що під час керування автомобілем, потрапила до люку, а не зачепила автомобіль потерпілого та у зв`язку з відсутністю пошкоджень на її автомобілі, поїхала. На підтвердження своїх доводів зазначила про те, що як тільки їй стало відомо про причетність до дорожньо-транспортної пригоди, вона самостійно відшукала потерпілого, якому відшкодувала завдані матеріальні збитки у повному обсязі, надавши суду розписку ОСОБА_2 про відсутність у нього будь-яких матеріальних та інших претензій до неї, у зв`язку з відшкодуванням майнової шкоди, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 , вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Так, стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Крім того, згідно до п.2.10а Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний серед іншого, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як передбачено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, вона не мала, оскільки не усвідомлювала того, що спричинила механічні пошкодження іншому транспортному засобу, оскільки була впевнена, що потрапила до люку та пошкодження на її автомобілі були відсутні, у подальшому, як тільки їй про це стало відомо, вона самостійно, за власною ініціативою, відшукала потерпілого та відшкодувала йому завдані матеріальні збитки, надавши суду відповідну розписку від ОСОБА_2 ..

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя К.О.Лагода