Провадження №: 3/752/448/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, за участі секретаря Гончаренко О.О., захисника ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 12.11.2023 року о 10 год. 40 хв. в м. Києві по Столичному шосе, повторно протягом року керував автомобілем «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу DRAGER Alcotest-6820, результат 1.77% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 12.11.2023 року о 10 год. 40 хв. в м. Києві по Столичному шосе, керуючи автомобілем «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв"язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтував тим, що ОСОБА_1 не погодився з результатом приладу "Драгер", однак йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння у лікаря-нарколога в найближчому закладі охорони здоров"я та не було вручено направлення на проходження такого огляду і зі змістом направлення його ніхто не ознайомлював, що на думку захисника, свідчить про недотримання працівниками поліції встановленого порядку проведення огляду. Також захисник вважає, що протокол серії ААД №728118 є недопустимим доказом, оскільки в фабулі вказаного протоколу відсутнє посилання на повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП. Також захисник вважає, що у працівників патрульної поліції були відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки довідка щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення була виготовлена лише через 2 дні після складення протоколу, а оголошення з сайту та картка обліку, на підставі яких формувалась така довідка, є не завіреними відповідними посадовими особами. Також захисник вказує, що відеозапис не є безперервним, і факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано не було, а тому, на його думку, є всі підстави для закриття провадження у справі. ОСОБА_2 в клопотанні вказував, що розгляд справи за відсутності сторони обвинувачення є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції і просив залучити до розгляду справи сторону обвинувачення.

Судом було задоволено клопотання захисника та залучено до справи прокурора Київської міської прокуратури. Разом з цим, прокурор до суду не з"явився, а з прокуратури надійшов лист 18.01.2024 року №23-16вих24, в якому зазначено, що статтею 250 КУпАП передбачено обов"язкову участь прокурора лише у справах про адміністративні правопрушення, передбачені ст.ст. 172-4 172-9, 172-9-2 КУпАП. В листі зазначено, що постановою Великої палати Верховного Суду від 30.08.2023 року, яка надійшла із роз"ясненнями Офісу Генерального прокурора №22/2-143вих-23-521окв від 23.10.2023 року, зауважено про відсутність у прокурорів на законодавчому рівні повноважень щодо участі у справах про адміністративні правопорушення, не пов"язаних з корупцією, а тому, участь прокурора в розгляді судом справ за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури. Враховуючи вищевикладене, судом було прийнято рішення проводити розгляд справи за відсутності сторони обвинувачення, оскільки наявність прокурора, відповідно до чинного КУпАП в справах за ст. ст. 124, 130 КУпАП не передбачена.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 728117 від 12.11.2023 року, схемою місця ДТП, поясненнями обох учасників пригоди та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 728118 та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER Alcotest-6820», відповідно до якого під час проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,77 проміле. Також факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Судом було відмовлено захиснику в клопотанні про залучення поліції як сторони обвинувачення, оскільки відповідно до вимог Основного Закону України обвинувачення в Україні підтримує прокуратура. В подальшому судом було відмовлено захиснику в допиті в суді свідків - працівників патрульної поліції, у зв"язку з повнотою матеріалів про адміністративне правопорушення та їх узгодженістю з даними, що зафіксовані на відеозаписі,

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 заперечував результати огляду на "Драгер" та працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп"яніння у лікаря-нарколога, суд до уваги не приймає, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку не погодився з результатами проведення огляду на "Драгер", проте в подальшому їх не оспорював і погодився, тому працівниками поліції не було роз"яснено право проходження огляду у лікаря-нарколога.

Також, слід вказати, що ОСОБА_1 після проведення огляду на місці мав змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався.

Доводи захисника про те, що в фабулі протоколу відсутнє посилання на повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є слушними, разом з цим, під час складання матеріалів ОСОБА_1 було роз"яснено наявність в його діях факту повторності, а тому в протоколі була зазначена відповідна частина ст. 130 КУпАП. Крім того, під час розгляду справи ОСОБА_1 мав захисника, що на переконання суду, давало йому можливість здійснювати повноцінний захист від обставин, викладених в протоколі.

Суд зазначає, що відеозапис дійсно не є безперервним, проте сумнівів у тому, що ОСОБА_1 за зазначених у протоколі обставин, керував транспортним засобом, враховуючи факт дтп та складання матеріалів за ст. 124 КУпАп, зокрема, і пояснення обох водіїв, у суду не виникло, оскільки відеозапис повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не вручили направлення, не було видано акт огляду, суд до уваги не приймає, оскільки наявність таких документів не є обов"язковим та не впливає на встановлені факти.

Вказівка захисника про те, що довідка щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення була виготовлена лише через 2 дні після складення протоколу, а оголошення з сайту та картка обліку, на підставі яких формувалась така довідка, є не завіреними відповідними посадовими особами, а тому протокол є недопустимим доказом, є помилковою. На переконання суду, під час складання протоколів та матеріалів справи, працівниками поліції були дотримані права ОСОБА_1 , не було допущено таких порушень норм закону, які б істотно порушили права та свободи людини, а тому підстав вважати протокол недопустими доказом за таких підстав у суду немає.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності притягувався за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року, а отже висновків для себе не робить та систематично та грубо порушує правила дорожнього руху, створюючи загрозу для життя і здоров"я оточуючих, враховуючи також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу в межах санкцій передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, тому з правопорушника належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 36, 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення:

за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 36 КУпАП шляхом накладання стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко