ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., захисника Кирилюк Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кирилюк Т.А на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП, -

УСТАНОВИВ

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник Кирилюк Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що матеріалами справи не доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та відсутні причини зупинки, оскільки з наявного відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який стоїть поруч з припаркованим транспортним засобом.

Вважає, що поліцейські безпідставно звернулись до ОСОБА_1 та вимагали документи і у подальшому склали протокол за ч.5 ст.126 КУпАП.

Вказує, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки в протоколі та постанові суду вказується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в той час, як йому було встановлено обмеження у керування транспортним засобом згідно постанови Кіцманського РДВС від 26.03.20 року, однак насправді ОСОБА_1 був позбавлений права керування відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11.2023 року, тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.126 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказував поліцейським, що в його малолітньої доньки почався сильний зубний біль та температура і її слід було терміново доставити до лікаря та скористатися автомобілем.

Таким чином вважає, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, тому провадження у справі має бути закрито на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

___________________________________________________________________

ЄУНСС 726/38/24 Головуючий в І інстанції: Проскурняк І.Г.

Номер справи 33/822/193/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Крім того, звертає увагу на те, що долучені до матеріалів справи документи не є належним чином засвідченими, тому не можуть бути використані в якості письмових доказів по справі.

Обставини, встановлені Судом першої інстанції.

Згідно оскаржуваної постанови, 27.12.2023 року о 10 год. 30 хв. в м. Чернівці по вул. Данила Галицького, 118, повторно протягом року керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно якого встановлені обмеження у праві керування транспортним засобом Кіцманським районним відділом ДВС №53950092 від 26.03.2019 року, правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11.2023 року, чим порушив п.2.1«а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений. Захисник підтримала подану апеляційну скаргу та не заперечила проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що доводи про відсутність складу адміністративного правопорушення, на які посилається захист в апеляційній скарзі, не знаходять свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і вони не впливають на законність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП та повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.2-4 ст.126 КУпАП.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , в яких він вказував, що змушений був керувати транспортним засобом, оскільки віз дитину до лікаря.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник вказала, що 27 грудня 2023 року донька ОСОБА_1 знаходилась у друзів родини у с.Горішні Ширівці, оскільки напередодні ввечері друзі взяли її погратися з їхніми дітьми та після дитячого свята вона залишилась у них на ночівлю.

Вранці ОСОБА_1 зателефонували та повідомили про стан дитини, що у неї дуже розболівся зуб та піднялась температура, після чого він одразу записав дитину до стоматолога, яка мала прийняти її поза чергою о 12:00 год, тому йому було необхідно купити ліки, забрати дитину з с. Горішні Ширівці та відвезти її до стоматолога у м.Чернівці.

Вказала, що в цей час сам ОСОБА_1 знаходився у с. Стрілецький Кут та, враховуючи віддаленість його місцезнаходження до хворої доньки та від стоматолога, який знаходився у м. Чернівці, він був змушений скористатися автомобілем, щоб в найшвидший спосіб допомогти доньці, яка плакала через біль, придбати ліки та відвезти її лікаря.

Таким чином, захист вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

На підтвердження цього, захисником була долучена до апеляційної скарги відповідь лікаря стоматологічного кабінету «Вокдент» ОСОБА_2 від 20 лютого 2023 року, надана на адвокатський запит.

Із даної відповіді встановлено, що 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 до стоматолога з ургентним станом, та що дитина потребувала невідкладного лікування. Напередодні вранці ОСОБА_1 звернувся до лікаря зі скаргами, що у дитини температура і сильно болить зуб, після чого вони прибули в стоматологію біля 12 год 00 хв. та ОСОБА_3 був поставлений діагноз періодонтит молочного зуба ( а.с.27).

Також лікар підтвердила, що саме ОСОБА_1 доставив дитину у клініку на прийом на 12:00 27 грудня 2023 року ( а.с.28).

Окрім цього, захисником були долучені письмові пояснення, відібрані в порядку п.7 ст.20 ЗУ « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від ОСОБА_4 , який являється кумом ОСОБА_1 та 27 грудня 2023 року у нього перебувала малолітня ОСОБА_3 .

Пояснення ОСОБА_4 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 та додатково підтверджують, що у малолітньої ОСОБА_3 дійсно піднялася температура і болів зуб , тому ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_1 , який одразу записав дитину до стоматолога у м. Чернівці та вимушено вирішив скористатися автомобілем, який був у нього в дворі, щоб довезти дитину до лікаря.

Дослідивши ці обставини, апеляційний суд дійшов наступного.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 126 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Суд вважає, що крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека здоров`ю його малолітній дочці, і він, як батько, у цій ситуації обрав найшвидший спосіб надання невідкладної медичної допомоги. В даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зволікання із доставкою малолітньої дочки до лікаря, могли загрожувати здоров`ю дитини та погіршити її стан.

Статтями 17 та 18 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до змісту ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що керуючи транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

ОСОБА_1 , який є батьком ОСОБА_3 , діяв в інтересах своєї чотирирічної дочки для відвернення можливої небезпеки для здоров`я внаслідок різкого погіршення її стану здоров`я (підвищення температури та зубний біль), тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди, ніж вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, та те, що суспільно шкідливих наслідків від правопорушення не настало, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності.

Тому, у відповідності до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст.17,18,245,247,251,252,283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Кирилюк Т.А. задовольнити.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 4 ч. 1ст. 247 КУпАП вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

14.03.2024 року

(дата засвідчення копії)