Справа № 154/4630/23 Провадження №33/802/310/24 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Омелянюка М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 березня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 27 жовтня 2023 о 02 год. 15 хв. керуючи автомобілем марки «Opel Omega» р.н.з. НОМЕР_1 в м. Володимирі по вул. Устилузькій, 140 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі відмовився. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що ні він, ні його адвокат не були повідомленні про час та місце розгляду справи. Вказує на те, що копію постанови отримав лише 26 березня 2024 року. Зазначає, що його адвокат перебував на стаціонарному лікуванні. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на факт керування його транспортним засобом. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Омелянюка М.В., який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки він пропущений із поважних причин.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 150892 від 27 жовтня 2023 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.5 ПДР (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови (а.с.5), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано відмову від проходження огляду (а.с.6), поясненнями ОСОБА_3 (а.с.8), рапортом поліцейського, в якому зазначено, що у комендантську годину було зупинено транспортний засіб водій якого, які пізніше було встановлено, ОСОБА_1 , який пересів з водійського сидіння на задній ряд, з ним також перебував гр. ОСОБА_3 , який підтвердив, що за кермом був ОСОБА_1 (а.с.9), відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та бодікамер працівника поліції (а.с.11), а також іншими матеріалами справи.

Оскільки поліцейським було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінку, яка не відповідала обстановці, а тому відповідно до вимог п.2.5 ПДР ОСОБА_1 повинен був пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського.

Однак, на неодноразову вимогу працівника поліції, він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, що зафіксовано на відео з бодікамери поліцейського (а.с.11).

Свою відмову обґрунтував тим, що він не керував транспортним засобом, тому були відсутні підстави проходити даний огляд.

Однак, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_3 на відеозаписі з бодікамери поліцейського.

Як вбачається з відеозаписів з бодікамер працівників поліції, який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_3 спілкуючись з поліцейським підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який після зупинки поліцейськими його автомобіля пересів на заднє сидіння (а.с.11).

Більше того, з відеозапису також вбачається, що після зупинки транспортного засобу із водійського сидіння ніхто не виходив, на передньому пасажирському сидіння перебував ОСОБА_3 , а на задньому сидінні знаходився ОСОБА_1 , що також підтверджує слова ОСОБА_3 (а.с.11).

Сукупність всіх доказів, наявних в матеріалах справи, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом транспортного засобу під час його зупинки працівниками поліції.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Вищенаведеним відеозаписом повністю спростовуються і пояснення захисника в суді апеляційної інстанції про те, що транспортним засобом керувала кума ОСОБА_1 , адже на відеозаписі зафіксовано, що коли після зупинки автомобіля, з нього ніхто не виходив. А коли до водійських дверей підійшов поліцейський, то на водійському сидінні нікого не було (а.с.11).

Тому апеляційний суд вважає такі пояснення захисника ОСОБА_4 голослівними та такими, що суперечать матеріалам справи, зокрема відеозаписам.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозй

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не повідомив його захисника та безпідставно розглянув справу за відсутністю сторони захисту є необґрунтованими, так як повністю спростовуються матеріалами справи, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Так, захисник ОСОБА_4 був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 01 березня 2024 року (а.с.32) та розпискою про отримання повістки (а.с.35).

Доводи захисника про те, що йому ніхто не телефонував і він не отримував ніякої повістки про виклик до суду на 11 год 30 хв 20 березня 2024 року є голослівними, оскільки вони повністю спростовуються відповіддю з Володимир-Волинського міського суду №154/4630/23/4132/2024 від 02.05.2024 (а.с.59).

З отриманої інформації убачається, що 01.03.2024 помічником ОСОБА_5 було здійснено дзвінок захиснику Омелянюку М.В., про що було складено телефонограму, яка міститься в матеріалах справи. Дана обставина підтверджується скріншотом з телефону (а.с.60). Під час вказаного дзвінка захисника було повідомлено про дату та час судового засідання у даній справі. В подальшому, коли захисник ОСОБА_4 перебував у приміщенні суду, помічником було запропоновано захиснику отримати повістки про дату засідань у трьох справах про адміністративні правопорушення. На що захисник погодився і зачекав в холі суду на першому поверсі на отримання повісток. Захисник ОСОБА_4 особисто отримував повістку в приміщенні суду. Повістку вручив та відібрав про це розписку помічник судді Левчук Р.П. (а.с.59).

Тому оскільки в суду першої інстанції були підтвердження про повідомлення сторони захисту про дату, час та місце розгляду даної справи, тому суд правомірно розглянув справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Також слід відмітити, що положення ч.2 ст.268 КУпАП не вимагають обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 березня 2024 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 березня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов