Справа № 298/461/24
Номер провадження 3/298/294/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в особі судді Зизич В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2024 року о 22 год. 45 хв. в смт. Великий Березний, вул.Штефаника водій - громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АУДІ-А-4, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя). Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на приладі «Драгер» 6810. Результат 2.78 проміле, тест 5284. Водія відсторонено від керування шляхом передачі тверезому водієві. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, шляхом надсилання смс-повідомлень згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви останнього,в судове засідання повторно не з`явився. Про причину неявки суд не повідомив.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 повідомлявся судом про час і місце проведення судового розгляду, шляхом надіслання йому судової повістки за адресою, яку він зазначив при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 .

Крім цього, на офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 , в тому числі, мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України передбачена ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи та досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що 23 лютого 2024 року о 22 год. 45 хв. в смт. Великий Березний, вул.Штефаника водій громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АУДІ-А-4, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя). Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на приладі «Драгер» 6810. Результат 2.78 проміле, тест 5284.

Факт скоєння та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №487979 від 23 лютого 2024 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Гондорчин В.О., яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення. Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми, містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання примірнику протоколу;

- роздруківкою з технічного приладу «Alkotest 6810» до протоколу ААД №487979, тест №5284, відповідно до якої 23.02.2024 року о 22.57 год. інспектор Гондорчин О.В. провів тестування на алкоголь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результат тесту 2.78% проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Гондорчин О.В., за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 . За відомостями, викладеними у вказаному акті, огляд було проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, огляд проводився за допомогою «ALCOTEST Drager» 6810, результат огляду позитивний 2.78 проміле. ОСОБА_1 з результатами згоден, про що міститься його підпис в акті;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.02.2024 року, в яких він пояснює, що 23.02.2024 року близько 17 год. він вдома випив три 0,5 л. банки пива Закарпатське та сів за кермо автомобіля Ауді А4 державний номер НОМЕР_1 та поїхав до АВС «Зіна», потім його було зупинено працівниками поліції, де він пройшов тест на приладі «Драгер», тест 2.78 проміле;

- постановою серії ЕНА №1509111 від 23 лютого 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за обставин, що мали місце 23.02.2024 року о 23 год. 07 хв. в смт. Великий Березний, вул. Штефаника;

- рапортом старшого інспектора СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області В.Долешак від 23.02.2024 року;

- розпискою ОСОБА_2 від 23.02.2024 року, в якій останній зобов`язується доставити транспортний засіб Ауді А4 державний номер НОМЕР_1 , по місцю проживання громадянина ОСОБА_1 ;

- даними відеозапису, що наявний на оптичному диску, який додано матеріалів справи, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 освідчення на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою спецприладу «Драгер». Результат тесту позитивний 2.78 проміле.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Дослідженими доказами встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, відповідно до якого забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях останньої вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, судом встановлено, що 23 лютого 2024 року о 22 год. 45 хв. в смт. Великий Березний, вул.Штефаника водій громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АУДІ-А-4 державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя). Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на приладі «Драгер» 6810. Результат 2.78 проміле, тест 5284, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, те, що допущене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху є грубим, пов`язане з безпекою руху транспорту та вживанням алкогольних напоїв, що за своїм характером є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків даного проступку.

Суддя враховує, що в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При визначенні розміру штрафу, а також строку позбавлення спеціального права суддя враховує наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія, оскільки такого він не отримував та право на керування транспортними засобами йому не надавалось. Вказані обставини стверджуються даними довідки, виданої начальником СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Р.Ярчич до адміністративного протоколу серії ААД №487979 від 23 лютого 2024 року, за відомостями якої відповідно до бази ІПНП «ГСЦ Посвідчення водія» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 лютого 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не в праві застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена права або взагалі його не мала.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Правил дорожнього рухуводій - особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 згідно Правил дорожнього руху не є водієм, а іншою особою, тому до нього не може бути застосовано позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, особу правопорушника, суд вважає за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності та з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Саме така міра покарання, на переконання судді, відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, місце роботи ОСОБА_1 зазначено, як військовослужбовець ЗСУ, однак жодних даних у підвердження вказаної обставини до матеріалів справи не долучено, і самим ОСОБА_1 суду не надано.

Відтак, з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.