ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1429/24 Справа № 202/67/24 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., ознайомившись з апеляційною скаргою захисника Павлова Є.Г. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, також стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Павлов Є.Г. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року та скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суддя апеляційної інстанції, ознайомившись із вказаною апеляційною скаргою, вважає за неможливе прийняти її до апеляційного провадження з таких підстав.

Згідно із частиною 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 25 квітня 2024 року захисник Павлов Є.Г. подавав апеляційну скаргу на вищезазначену постанову з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а. с. 13-15).

Суддя апеляційного суду в попередньому складі розглянув клопотання захисника Павлова Є.Г. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та 10 травня 2024 року виніс постанову про відмову в його задоволенні, у зв`язку з тим, що строк пропущений не з поважних причин (а. с. 18-20).

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року вже було предметом апеляційного розгляду, за результатами якого прийняте відповідне судове рішення, яке набрало законної сили .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Ухвалене суддею судове рішення створює процесуальні правовідносини з державою, а не з цим конкретним суддею. Ухвалене судом або суддею, який діє як суд, рішення може бути скасованим або зміненим лише в порядку, передбаченому законом. Це стосується, у тому числі, і процесуальних рішень, які визначають рух справи у суді.

Таким чином, рішенням суду, прийнятим в межах його компетенції, яким відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вже вирішенні ті питання, які останній порушує в своєму клопотанні.

Неодноразове подання клопотання з апеляційною скаргою одним і тим же учасником та наведенням одних і тих самих або додаткових обставин пропуску строку та висловлення незгоди з прийнятим судовим рішенням не може бути підставою для розгляду клопотання та справи по суті, а тому суддя не вбачає правових підстав для призначення апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку до розгляду.

Слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю за потрібне повернути апеляційну скаргу захиснику Павлову Є.Г. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , оскільки питання поновлення строку апеляційного оскарження вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Павлова Є.Г. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року повернути з усіма доданими до неї матеріалами захиснику Павлову Є.Г.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Джерелейко