ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/572/23 Номер провадження 33/814/346/24Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем ОСОБА_1 ,

за участі:

захисника адвоката Новосядлого А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Новосядлого А.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий менеджером зі збуту ТОВ „Укролія, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536, 80 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 19.05.2023 року, о 20.18 год., по вул.Каштанова, 1, в селищі Велика Багачка Миргородського району Полтавської області, керував автомобілем „Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та вчинення ОСОБА_2 діяння в стані крайньої необхідності. Вказує, що керування транспортним засобом було викликане необхідністю надання першої медичної допомоги (купівля медичних препаратів) товаришу, який отримав сильні термічні опіки. Тобто його дії були зумовлені станом крайньої необхідності.

Вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис не в повній мірі відображає обставин події. Будь-які дані щодо технічного приладу, за допомогою якого проводилась відеофіксація адміністративного правопорушення, як і взагалі дані про застосування такого приладу, в матеріалах справи відсутні.

Під час складення протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_2 підстави для зупинки транспортного засобу, передбачені законом права та обов`язки, не надали можливості скористатися професійною допомогою адвоката та надати письмові пояснення щодо обставин події.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, зокрема, суть адміністративного правопорушення викладено поверхнево та некоректно, не зазначено в чому саме виражалась відмова від проходження огляду, міститься недостовірна інформація, наявне виправлення у прізвищі одного зі свідків.

Вислухавши захисника Новосядлого А.В. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вони надали поліцейським на місці події.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль „Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , та виявили у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, ОСОБА_2 погодився в присутності двох свідків. Поліцейськими було роз`яснено принцип дії газоаналізатора „драгер та надано одноразовий мундштук. Однак, ОСОБА_2 неодноразово просив надати йому декілька хвилин, щоб надати допомогу його товаришу, який потребував медичної допомоги. При цьому, ОСОБА_2 жодної спроби щодо проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу не вживав, тим чином вчиняв дії щодо ухилення від проходження огляду, що було сприйнято працівниками поліції як відмову від проходження огляду. Разом з тим, факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_2 не заперечував.

Допитані в суді першої інстанції поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,. повідомили, що 19.05.2023 року під час вечірнього патрулювання було отримано інформацію, що за кермом транспортного засобу, сріблястого кольору, перебуває особа з ознаками алкогольного сп`яніння. В ході відпрацювання, був зупинений автомобіль, сірого кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_2 . Під час спілкування, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейський пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_2 погодився, однак потім ухилився від проходження.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Доводи апелянта про те, що відеозапис неналежний доказ, є неогрунтованими.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ніхто не заперечує, що на відео зображений саме ОСОБА_2 , транспортний засіб „Peugeot 301, номерний знак якого чітко проглядається, час, пора року, обставини події відповідають обставинам даної справи. При цьому відеозапис наданий уповноваженими особами СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, в зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції.

Непереконливими є і доводи ОСОБА_2 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України. Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_2 скористався під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, де був присутній запрошений ним захисник ОСОБА_7 .

Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_2 про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, однак ОСОБА_2 від підпису та отримання копії протоколу відмовився.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянтів і в цій частині є необґрунтованими.

Не знайшли свого підтвердження і твердження ОСОБА_2 та його захисника про перебування в стані крайньої необхідності.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Будь-яких даних, що ОСОБА_2 вживав дії щодо усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, матеріали справи не містять.

Відповідно до переглянутого відеозапису, ОСОБА_2 повідомив працівникам поліції, що його товаришу потрібна термінова медична допомога, яку він хоче особисто надати, придбавши відповідні лікарські засоби. Однак, працівники поліції, встановивши, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, заборонили йому подальший рух та запропонували викликати швидку медичну допомогу для його товариша. При цьому, ОСОБА_2 жодних невідкладних дій щодо надання допомоги не вживав, спілкувався з поліцейськими з приводу правопорушення, а зателефонував на лінію „103 лише через годину, після його зупинення, та намагався покласти обов`язок порятунку особи на поліцейських. Будь-якої іншої інформації про знаходження особи, яка потребувала допомоги, її стан та ступінь враження опіків, ОСОБА_2 працівникам поліції не повідомив.

Крім того, товариш ОСОБА_2 ОСОБА_8 звернувся про допомогу до закладу охорони здоров`я лише 20.05.2024 року, про що свідчить надана адвокатом відповідь КНП „Великобагачанська центральна лікарня Великобагачанської селищної ради від 25.01.2024 року.

Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_8 зазначив, що 19.05.2023 року медичної допомоги не потребував, а до медичного закладу був вимушений звернутися тільки на наступний день. При цьому, чому та коли саме ОСОБА_2 поїхав по лікарські засоби повідомити не зміг.

Отже, ОСОБА_2 не перебував у стані крайньої необхідності.

Тому посилання щодо недоведеності вини ОСОБА_2 , а також допущення порушень в ході складання протоколу та розгляду справи в місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Новосядлого А.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська