ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 03 жовтня 2023 року о 16-10 год. на а/д М-30, блокпост «Межиріч», водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону та порушення процедури проходження огляду. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями, оскільки співробітниками поліції було здійснено безпідставну зупинку транспортного засобу, будь-які дані щодо порушення ПДР в матеріалах справи відсутні.

Вказує про те, що в порушення в вимог Інструкції йому не роз`яснено порядок проходження огляду, не запропоновано проведення огляду в медичному закладі та не роз`яснено наслідки від його проходження, через що останній не розумів для себе правові наслідки відмови.

Вважає, що судом не враховано, що рапорт співробітника поліції не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки вказана особа є представником суб`єкта владних повноважень, які виконують функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Зазначає, що відеозапис долучений до матеріалів справи є не безперервним та не відображає усіх подій, а саме зупинки транспортного засобу та складання протоколу. Також вказує про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не роз`яснено у встановленому законом порядку права та обов`язки.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення проведення порядку огляду водія на стан сп`яніння, введення його в оману щодо порядку та наслідків відмови в проходженні медичного огляду, відсутності доказів зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 272963 від 03.10.2023; направленні на огляд водія, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія в медичному закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Під час перегляду відеозапису видно, що співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що в нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та відповідно пропонує пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, також співробітником поліції роз`яснено, що відмова від проходження огляду містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, за якою стосовно останнього буде складено протокол.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 № 1452/735, у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З зазначеного вбачається, що пропозиція пройти огляд на місці зупинки транспортного засоби, особами у яких виявлено ознаки наркотичного сп`яніння за допомогою спеціалізованих приладів вказаною Інструкцією не передбачено, у зв`язку з чим дії співробітників поліції відповідають вимогам закону та порядку огляду встановленому Інструкцією.

Протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським саме за відмову ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто встановлено порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України. Отже, враховуючи, що останній відмовився від проходження огляду поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційні доводи про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є необґрунтованими та спростовуються положеннями пункту 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, відповідно до яких уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду. З огляду на викладене зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпосту Межиріч є законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, у зв`язку з чим апеляційні доводи щодо недопустимості вказаного доказу є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення проведення процедури огляду у зв`язку з не залученням двох свідків є безпідставними, оскільки положення ст. 266 КУпАП, не передбачають обов`язкової участі двох свідків у разі здійснення відеофіксації події співробітниками полії.

Також апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечуються фактичні обставини, а саме факт його відмови від проходження огляду, а апеляційні доводи зводяться до формального спростування окремих доказів по справі, з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 щодо невідсторонення його від керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, а саме розпискою ОСОБА_2 про те, що йому ввірено транспортний засіб марки ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 та водія ОСОБА_1 відсторонено від керування (а. с. 4).

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які неодноразово повторюються, зводяться до дослівного викладу положень КУпАП та відомчих інструкцій МВС та МОЗ, без їх співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони, на які ОСОБА_1 акцентував увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994 р., № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун