Справа № 151/111/24
Провадження № 33/801/444/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Бойка А.А. (в режимі відеоконференції),

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Андрія Георгійовича на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №517868, 08 лютого 2024 року о 13:09 год ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював в її сторону погрози та образи,чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Тарасов А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вперше подану апеляційну скаргу було повернуто апеляційним судом, через відсутність повноважень адвоката.

В апеляційній скарзі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а висновки суду першої інстанції є помилковими. Вважає, що прийнята постанова про застосування до ОСОБА_2 усного зауваження за вчинення домашнього насильства, є такою, що не дозволяє перевиховати кривдника та запобігти повторним випадкам такого правопорушення, не виконує свого завдання, є неефективним, що в свою чергу може призвести до повторення домашнього насильства, а постраждала особа не отримує належного відчуття захищеності своїх прав. Таким чином, просив постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Заслухавши адвоката Бойка А.А., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше подану апеляційну скаргу було повернуто постановою Вінницького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року через відсутність повноважень адвоката Тарасова А.Г.

26 квітня 2024 року адвокат Тарасов А.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав вдруге апеляційну скаргу, до якої долучено договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року та ордер серії АА №1434659 від 28 березня 2024 року.

Враховуючи зазначені вище обставини, строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. Частина 2 даної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, оскільки ОСОБА_2 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, обіцяв більше такого не робити, а також, обставини скоєння адміністративного правопорушення та відсутність будь-яких наслідків, суд першої інстанції правомірно звільнив його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись оголошенням усного зауваження.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, зазначеного у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 517868 від 08 лютого 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скоєне ОСОБА_2 адміністративне правопорушення є малозначним та не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу, що крім письмових пояснень потерпілої, інші належні, допустимі та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у справі відсутні. Свідків події в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено та не зазначено. Також, не встановлено, чи викликали дії ОСОБА_2 будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Андрія Георгійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Андрія Георгійовича залишити без задоволення.

ПостановуЧечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун