Справа № 163/1664/23 Провадження №33/802/258/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Зражевського О.В., представника митного органу Крижановської О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зражевського Олега Валентиновича судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 50% вартості товару - 227227 грн. 93 коп. з конфіскацією у власність держави автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_2 , вилученого за протоколом про ПМП №0180/20500/23, вартістю 454455 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_2 ставиться у провину те, що вона вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю при таких обставинах.

22 травня 2023 року близько 10:28 год. в зону митного контролю

митного поста «Устилуг» Волинської митниці по смузі руху «червоний коридор» у напрямку «в`їзд» з Республіки Польща в Україну заїхав легковий автомобіль марки

«Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_2 , що переміщувався під керуванням громадянки України ОСОБА_1 відповідно до митної декларації IM EE №UA204020/2023/19899 від 19.05.2023.

Для проходження митного контролю ОСОБА_1 на товар - «легковий автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_2 , що був у використанні, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2199 см3, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2015» посадовій особі Волинської митниці було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2023, довіреність №384 від 19.05.2023. Відповідно до цих документів, продавцем вказаного транспортного засобу виступає - Arunas Vitkevicius (адреса: Zoros g.1, Panevezys), a покупцем - Stoliarchuk Ira (адреса: Rivne, Kurchatova, 62A/15), і його вартість становить 7850 Євро.

В результаті проведення повного митного огляду вказаного транспортного засобу, ручної поклажі та багажу, в особистій сумці ОСОБА_1 виявлено експортну митну декларацію MRN 23PL301010Е0669040 від 22.05.2023 та договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2023 на «легковий автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_4 », де продавцем (відправником) виступає - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), покупцем (одержувачем) - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , а вартість автомобіля становить 11 500 Євро, що згідно з офіційним курсом валют НБУ станом на 22.05.2023 становить 454455 грн. 85 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар - «легковий автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_4 , що був у використанні, двигун - дизельний, робочий об?єм циліндрів двигуна 2199 см3, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2015», вартістю 454455 грн. 85 коп., шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, одержувача товару та неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Такі її дії митним органом кваліфіковано за ч.1 ст.483 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зражевський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Так, місцевий суд посилаючись в якості доказів на документи, які містяться у матеріалах справи, не зазначає про те, які з них заповнені ОСОБА_1 , оформлялись нею і, що конкретний документ як доказ дає підстави для висновку про її причетність до додання митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, одержувача товару та неправдиві відомості, необхідні для визначення його вартості.

Окрім того, митним органом не призначалась товарознавча експертиза для визначення вартості транспортного засобу для з`ясування його вартості. Натомість в матеріалах справи наявний акт про примусове відчуження або вилучення майна, де зазначено, що вартість транспортного засобу становить 461427 грн., що відрізняється від вартості, зазначеної у протоколі про порушення митних правил 454455 грн. 85 коп. Тому захисник вважає, що за наявності у суду трьох вартостей автомобіля у тому числі, яка зазначена у поданій митній декларації 7850 Євро, розрахунок застосованого штрафу є необґрунтованим.

Також зазначає про те, що судом не взято до уваги відомостей про третіх осіб, які безпосередньо причетні до ввезення на територію України транспортного засобу. Так, попередня митна декларація з метою проведення митного оформлення автомобіля подавалась декларантом ТОВ «Пелікан-Про» та особою відповідальною за фінансове врегулювання ОСОБА_5 . Сторонами договору купівлі-продажу автомобіля від 15.05.2023 є ОСОБА_6 (Литва), а покупцем ОСОБА_7 . Остання відповідно до довіреності №384 від 19.05.2023 уповноважила ОСОБА_1 на придбання для її ( ОСОБА_8 ) транспортного засобу та ввезення його на митну територію України. Тому захисник вважає, що сукупність таких доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 не подавала митному органу документи, в яких містяться неправдиві відомості щодо відправника та отримувача транспортного засобу, а також його вартості. Декларантом фактично являється ОСОБА_5 .

Крім того вказує, що повний митний огляд транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог законодавства, що відповідно обумовлює недопустимість доказів, отриманих внаслідок проведення такого огляду.

Зазначає і про те, що у місцевого суду не було правових підстав для конфіскації транспортного засобу, оскільки суду було відомо, що автомобіль на підставі наказу про примусове відчуження майна, був переданий третім особам, тобто не він не був у місці його утримання та речовим доказом.

Також захисник вважає, що в даному випадку закінчився шестимісячний строк накладення стягнення, передбачений ст.467 МК України, що також вказує про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Крім того, апелянт у поданій апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку вказує, що судове рішення було постановлено у відсутності ОСОБА_1 та її захисника, а його копія отримана лише була 01.02.2024 через підсистему «Електронний суд», а також надісланий на електронну адресу захисника.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Зражевського О.В., який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, а також не заперечував проти розгляду справи у відсутнсоті її довірительки, представника митного органу Крижановську О.В., яка скаргу вважала безпідставною та просила залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити строк апеляційного оскарження судового рішення в даній справі, оскільки він фактично, як встановлено, пропущений з поважних на те причин.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Приписами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності з огляду на таке.

Так, диспозицією ч.1 ст.483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю і визначає окремі склади правопорушень: 1) з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом 2) надання одним товарам вигляду інших, або 3) з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи 4) документів, одержаних незаконним шляхом, або 5) таких, що містять неправдиві відомості щодо (а) найменування товарів, (б) їх ваги (з урахуванням допустимихвтрат за належних умов зберігання і транспортування) або (в) кількості, (д) країни походження, (е) відправника та/або (є) одержувача, (ж) кількості вантажних місць, (з) їх маркування та (и) номерів, 6) неправдиві відомості, необхідні для (а) визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та (б) його митної вартості.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо перемістила, або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Дане правопорушення характеризується прямим умислом, тобто, особа знала і усвідомлювала, що переміщує саме прихований товар, а документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві відомості, але все-таки бажає саме таким чином незаконно перемістити товар.

Судом встановлено наступне і це підтверджується матеріалами справи.

22 травня 2023 року ОСОБА_1 відповідно до митної декларації IM EE №UA204020/2023/19899 від 19.05.2023 переміщувала через митний пост «Устилуг» Волинської митниці по смузі руху «червоний коридор» у напрямку «в`їзд» з Республіки Польща в Україну, під її ж керуванням легковий автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», кузов номер НОМЕР_2 , що був у використанні, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2199 см3, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення 2015.

Для проходження митного контролю ОСОБА_1 на цей товар (автомобіль) було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2023, довіреність №384 від 19.05.2023, відповідно до яких продавцем автомобіля зазначено ОСОБА_9 (адреса: Zoros g.1, Panevezys), a покупцем - Stoliarchuk Ira (адреса: Rivne, Kurchatova, 62A/15), і його вартість становить 7850 Євро.

Проте, під час проведення повного митного огляду транспортного засобу, ручної поклажі та багажу, в особистій сумці ОСОБА_1 було виявлено експортну митну декларацію MRN 23PL301010Е0669040 від 22.05.2023 та договір купівлі-продажу б/н від 15.05.2023 на вказаний легковий автомобіль, де продавцем (відправником) виступає ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), а покупцем (одержувачем) - ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 , АДРЕСА_3 , і його вартість становить 11500 Євро, що згідно з офіційним курсом валют НБУ станом на 22.05.2023 становить 454455 грн. 85 коп.

Вищевказані обставини зафіксовані в протоколі про порушення митних правил №0180/20500/23, який 22.05.2023 складений щодо ОСОБА_1 , з яким вона була ознайомлена, і при цьому, будь-яких зауважень чи доповнень не мала.

Суд проаналізувавши вищевказані документи встановив, що між відомостями у документах, які подані ОСОБА_1 до митного оформлення на Волинській митниці (митна декларація IM EE №UA204020/2023/19899 від 19.05.2023) та виявленими у неї під час повного митного огляду (експортна митна декларацію MRN 23PL301010Е0669040 від 22.05.2023), дійсно є розбіжності щодо відправника та одержувача товару, а також його вартості.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд повністю погоджується із висновком місцевого суду, що саме ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення вищезгаданого транспортного засобу через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу документів, що містять неправдиві відомості про відправника та одержувача автомобіля, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Аналізуючи встановлені обставини та норми ч.1 ст.483 МК України апеляційний суд вважає, що матеріали справи мітять належні та достатні докази в розумінні ст.495 МК України щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України з посиланням на те, що документи, які містяться в матеріалах справи не заповнювались нею, до уваги судом не беруться як безпідставні, оскільки спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які вказують на те, що транспортний засіб за кордоном придбавався саме ОСОБА_1 , а також нею до митного органу подавались як митна декларація так і додані до неї документи.

Зокрема, як вбачається із довіреності від 19.05.2023 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_1 на придбання на її ім`я ( ОСОБА_11 ) будь-якого автомобіля та ввезення його на митну територію України. При цьому, довіритель уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси, у тому числі митницях, з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією, купівлею автомобіля, розмитненням тощо. Ці обставини також ствердила ОСОБА_1 при складенні щодо неї протоколу в письмових поясненнях.

З договору купівлі-продажу б/н від 15.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 (покупець) придбала у ОСОБА_12 (продавець) транспортний засіб, про який йде мова в даній справі. Його вартість відповідно до цього договору складала 11500 Євро. Договір підписаний як продавцем ОСОБА_13 так і особисто ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання апеляційного суду такі факти дають прийти до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 повністю була обізнана як про продавця та покупця автомобіля так і його вартість, оскільки вона його придбавала, і це жодним належними доказами не спростовано.

Проте, до митного оформлення нею були подані документи, відповідно до яких відправником та одержувачем автомобіля є інші особи, а також іншою його вартість 7800 Євро.

Також є повністю неспроможними твердження сторони захисту про те, що автомобіль був придбаний попередньо ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 з посиланням на те, що вона лише забрала його в м.Варшаві, оскільки суперечать дослідженими доказам, які містяться в матеріалах справи.

Щодо тверджень сторони захисту про необґрунтоване визначення митним органом вартості транспортного засобу із посиланням на те, що матеріали справи містять документи про три різні його вартості, то апеляційний суд зазначає про те, що цілком вірно було взято до уваги саме ту вартість, яка зазначена у договорі купівлі-продажу, який укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 . При цьому, наявні в матеріалах справи копія договору купівлі-продажу, який укладений між ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_14 (покупець), де вказана інша вартість автомобіля, а також акт про примусове відчуження або вилучення майна, де зазначено про оцінку вартості автомобіля, в даному випадку не можуть слугувати належними доказами, які б можна було взяти за основу для визначення вартості транспортного засобу. Тому в цій частині апеляційні доводи про те, що митним органом не призначалась товарознавча експертиза для визначення вартості автомобіля є безпідставними, оскільки вона визначена згідно вказаного договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , за яким остання придбала автомобіль.

Також неспроможними є посилання апелянта про відсутність у працівників митниці підстав для проведення огляду транспортного засобу та особистих речей, що на його думку тягне недопустимість доказів, отриманих під час такого огляду, оскільки, як вбачається з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, підставою для проведення повного огляду вказано ч.2 ст.338 МК України, яка передбачає, що за результатами застосування системи управління ризиками огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення може бути ідентифікаційним - без розкриття пакувальних місць і без обстеження транспортного засобу, частковим - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу та повним - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу.

Окрім того, такими, що не заслуговують на увагу суду є твердження апелянта про відсутність правових підстав для конфіскації транспортного засобу, оскільки він є безпосереднім предметом порушення митних правил, який за санкцією ч.1 ст.483 МК України, підлягає конфіскації. При цьому, той факт, що транспортний засіб примусово вилучений у зв`язку із воєнним станом на території України на підставі відповідних законів і нормативно-правових актів, не є підставою для незастосування його конфіскації, яка передбачена санкцією ч.1 ст.483 МК України.

Цілком такими, що не відповідають положенням ст.467 МК України є і твердження апелянта про закінчення шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, оскільки такий строк зупинився під час отримання судом справи (порушення вчинено 22.05.2023, а справа в суд надійшла 25.07.2023).

Таким чином, усі твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за порушення митних правил.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків, до яких дійшов суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зражевському Олегу Валентиновичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зражевського Олега Валентиновича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк