ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2051/24 Справа № 175/9174/24 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кириченка О.О. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 24.04.2024 року о 08 год. 13 хв. в Донецькій області, м. Краматорськ, на вул. Елеваторній біля буд.38 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кириченко О.О. просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не встановив в належний спосіб всі суттєві обставини справи, не врахував судову практику Європейського суду з прав людини, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 . Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Наголошує на порушенні працівниками поліції порядку виявлення у водіїв ознак сп`яніння. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння під тиском працівників поліції.

ОСОБА_1 та його захисник Кириченко О.О. про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, захисником подано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 735958 від 24.04.2024 року, згідно якого 24.04.2024 року о 08 год. 13 хв. в Донецькій області, м. Краматорськ, на вул. Елеваторна біля буд.38, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Субару», днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах з порожнини рота, неприродна блідість, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт виявлення ознак алкогольного сп`яніння, згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та згодом факт відмови ОСОБА_1 від продуття газоаналізатора Драгер та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Рапортом інспектора взводу № 2 роти ТОР БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області, згідно якого 24.04.2024 року о 08 год. 13 хв. в м. Краматорськ, на вул. Елеваторна біля буд.38, було зупинено автомобіль «Субару», днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Зупинку здійснено на підставі п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами,тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Після зупинки та виявлення у нього ознак сп`яніння (характерний запах з порожнини рота, неприродна блідість, поведінка яка не відповідає обстановці) ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор Драгер, на що останній погодився. Поки чекали прилад, ОСОБА_1 передумав та повідомив працівників поліції про те, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер так і від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння під тиском працівників правоохоронних органів, безпідставні та не підтверджуються матеріалами справи.

Долучений до матеріалів справи відеозапис є безперервним та надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

Доводи апеляційної скарги про безпідставністьзупинки ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», який передбачає перевірку документів.

Крім того, згідно положень п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати у особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Отже, підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.

Незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 126, 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Щодо необхідності участі у даній справі прокурора то апеляційний суд звертає увагу, що спеціальним Законом, який визначає порядок у справах про адміністративні правопорушення, а також Законом, який регламентує правові засади організації і діяльності прокуратури, не передбачено прийняття прокурором участі в апеляційному перегляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя