Номер провадження: 33/813/109/24
Номер справи місцевого суду: 493/1194/23
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаталін Микола Вікторович,

на постанову Балтського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 03.08.2023 року о 17:20 годині в м. Балта Одеської області по вул. Пушкінська в районі розташування будинку 4-А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н/з НОМЕР_2 . В наслідок ДТП постраждалі відсутні, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 03.08.2023 року о 17:20 годині в м. Балта Одеської області по вул. Пушкінській водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти огляд лікарем закладу охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Протоколи про адміністративне правопорушення складені відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Балтського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 130 ч. 1 КУпАП. Вважає, що вказане рішення є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, у зв?язку, з тим що судом допущене неповне з?ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи, а також неправильного застосування норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при розгляді справи порушено права особи яка притягається до адміністративної відповідальності передбаченні ст. 268 КАП України, а саме термін розгляду справ перешкодив ОСОБА_1 та його захиснику реалізувати повною мірою свої права, передбачені ст. 268 КПАП України, зокрема з?явитися в суд та прийняти участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, клопотання, сповістити свідків захисту, підготувати всі необхідні клопотання, та інші письмові докази, які мають важливе значення для встановлення фактичних обставин справи.

Вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимими доказами, оскільки складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме під час складання вказаних вище протоколів про адміністративні правопорушення передбаченні ст. 124 та 130 КУпАП, не були дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу позбавляє суд можливості перевірити та зробити висновок про те що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу і в найближчому закладі охорони здоров?я, а також скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом і в його діях є склад адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КАП України.

Також, вважає, що в протоколі не зазначено про те що мала місце відмова водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, що передбачає огляд на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в закладі охорони здоров?я, якому надано право проведення такого огляду. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , та зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.5 ПДР, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУПАП виключається.

Вважає, що порушено порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння передбачений ст. 266 КУПАП і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Звертає увагу, що з наданих відео яке начебто підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду - не відповідають дійсності, так як матеріали адміністративної справи не містять жодного відео файлу на якому би ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду в закладу охорони здоров?я або на місці зупинки. Відеозапис не містить повної інформації з моменту початку запису і до складання протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозаписів, які долучено до матеріалів справи, не зафіксовано той факт що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічних засобів або в закладі охорони здоров?я, видали йому письмове направлення і роз?яснили порядок проведення огляду а також наслідки відмови від проходження такого огляду.

Стверджує, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди є недопустимим доказом, оскільки складена з порушеннями вимог Інструкції, а саме автомобілі 1 та 2 які зображенні на схемі не мають прив?язки до сталих об?єктів, таким чином визначити їх місце розташування не можливо, в схемі не зазначено назви об`єктів зображених на схемі під № 1 та № 2, в схемі відсутній підпис свідка ОСОБА_2 який начебто приймав участь в огляді місця ДТП і при складанні схеми, в схемі зазначено АДРЕСА_1 що також не відповідає дійсності оскільки першою вулицею в вказаному напрямку від місця ДТП розташована вул. Пархоменко, ширина проїзної частини дороги по АДРЕСА_2 метрів не відповідає дійсності і насправді складає 6 м. 87 см. тобто на 13 см. менша. Невідповідність інформації яка міститься в схемі фактичним обставинам справи, і невідповідність вимогам інструкції свідчить про те що вона складена з порушеннями вимог закону та є недопустимим доказом.

Також, вважає, що фрагменти відеозаписів долученні до протоколу про адміністративне правопорушення є недопустимим доказами, оскільки на відео відсутня інформація про те що працівники поліції роз?яснили ОСОБА_3 його права та обов?язки, відсутня інформація про те що поліцейські зверталися особисто до ОСОБА_3 та пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки за допомогою власних технічних засобів та в закладі охорони здоров?я.

В судове засідання апеляційного суду 01 травня 2024 року ОСОБА_1 , захисник Шаталін М.В. та потерпілий ОСОБА_4 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 30.04.2024 року надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції з Котовським міськрайонним судом Одеської області за участі ОСОБА_1 та його захисника Шаталіна М.В.

Від захисник Шаталіна М.В. 01 травня 2024 року надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Розглядаючи зазначені клопотання слід зазначити, що справа № 493/1194/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду з 27 жовтня 2023 року. Крім того, на судові засідання призначені на 22.11.2023 року о 10:00 год., 13.12.2024 року о 10:20 год., 06 березня 2024 року о 10:00 год. (призначене в режимі відеоконференції з Котовським міськрайонним судом Одеської області за клопотанням захисника Шаталіна М.В.), 17.04.2024 року о 10:15 год. (призначене за клопотанням захисника Шаталіна М.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів) ОСОБА_1 або його захисником Шаталіним М.В. подавались клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з чим неодноразово відкладався розгляд справи.

Вказаним особам надано достатньо часу та можливостей для реалізації права на захист.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник Шаталін М.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлені на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд уважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_5 що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи систематичну неяку ОСОБА_1 та його захисника Шаталіна М.В. в судові засідання апеляційного суду, що, на переконання суду апеляційної інстанції, пов`язано із їх недобросовісним ставленням до наданих їм процесуальних прав та свідомим бажанням затягнути розгляд справи, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Шаталіна М.В. та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

20 березня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Шаталіна М.В. надійшло клопотання про призначення транспортно-трассологічної і автотехнічної експертизи провадження якої доручити експертам ОНДІСЕ (Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, розташованого за адресою м. Одеса вул. Ланжеронівська, 21

Просив перед експертами поставити наступні запитання:

1) Чи було контактування транспортних засобів (ТЗ)

2) Яке було розташування відносно проїзної частини на момент контактування ТЗ?

3) Якими частинами відбувалося контактування транспортних засобів? Та які механічні пошкодження отримали транспортні засоби?

4) На якому місці сталося зіткнення (наїзд) ТЗ та під яким кутом? Чи міг статися наїзд (зіткнення) ТЗ на місці зазначеному потерпілим Козленко та на місті зазначеному Стащенко?

6) Внаслідок чого відбулось зіткнення?

7) Чи мали водії транспортних засобі технічну можливість уникнути зіткнення у момент виникнення небезпеки для руху?

8) Чи відповідали дії водіїв вимогам ПДР?

13) Як повинні були діяти водії транспортних засобі у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами ПДР?

Проведення експертизи просив здійснити за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

03 квітня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Шаталіна М.В. надійшло клопотання, в якому останній просив призначити по даній справі судову криміналістичну експертизу почерку (судову почеркознавчу експертизу), провадження якої доручити експертам ОНДІСЕ (Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, розташованого за адресою м. Одеса вул. Ланжеронівська, 21

Перед експертами поставити наступні запитання:

Чи виконані підписи в графі « особа яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», та в графі «Підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності» протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 195742 від 03.08.2023 року ОСОБА_1 , або іншою особою?

Чи виконані підписи в графі « особа яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», та в графі «Підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності» протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 195741 від 03.08.2023 року ОСОБА_1 , або іншою особою?

Проведення експертизи здійснити за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Статтею 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ст.ст. 252, 273 КпАП призначення експертизи, висновок якої, як і інші джерела доказів, не є обов`язковим для суду, що розглядає справу, є прерогативою суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

На переконання апеляційного суду, необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Шаталіним М.В. такі клопотання не заявляли. З огляду на викладені обставини підстави для задоволення даних клопотань при апеляційному розгляді справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД № 195742 (ч. 1 ст. 130 КУпАП) та серії ААД № 195741 від 03 серпня 2023 року (ст. 124 КУпАП).

Вказані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за ці правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколах обставини підтверджуються схемою місця ДТП, яка сталася 03.08.2023 року о 17:20 годині в м. Балта Одеської області по вул. Пушкінська, в якій зазначено напрямок руху транспортних засобів, їх розташування, місце удару, перелік пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП; рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гризана І., згідно якого 03.08.2023 року ним було здійснено виїзд за фактом ДТП, яке мало місце в м. Балта Одеської області по вул. Пушкінській. На місці події встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_1 здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT». Правопорушник будь-яких документів щодо встановлення особи не надав. Дані до протоколу про адміністративне правопорушення, щодо зазначення дати народження, внесені згідно ІПНП «Цунамі»; письмовими поясненнями ОСОБА_6 зі змісту яких вбачається, що 03.08.2023 року близько 17:20 години, знаходячись за адресою: м. Балта Одеської області, вул. Пушкінська, 4-А, почув сильний удар. Вийшовши на дорогу вул. Пушкінська, помітив, що на припаркований автомобіль, який належить його знайомому ОСОБА_4 , здійснив наїзд автомобіль марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_1 , за кермом якого, як в подальшому з`ясувалось, був ОСОБА_7 , який, на його думку, знаходився у стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_4 зі змісту яких вбачається, що 03.08.2023 року близько 17:00 години він припаркував свій автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT», н/з НОМЕР_2 , біля свого домогосподарства, розташованого за адресою: м. Балта Одеської області, вул. Пушкінська, 4-А. Знаходячись вдома біля 17:20 години почув різки удар. Вийшовши на вулицю помітив, що в задню частину його автомобіля здійснив наїзд автомобіль марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_1 , за кермом якого, як в подальшому з`ясувалось, був ОСОБА_7 , який, на його думку, знаходився у стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_8 зі змісту яких вбачається, що 03.08.2023 року близько 17:20 години він знаходився за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час почув сильний удар. Вийшовши на вул. Пушкінська, помітив, що на припаркований автомобіль, який належить його знайомому ОСОБА_4 , здійснив наїзд автомобіль марки «BMW 320Xi», н/з НОМЕР_1 , за кермом якого, як в подальшому з`ясувалось, був ОСОБА_7 , який, на його думку, знаходився у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписами з боді камери поліцейського від 03.08.2023 року.

Крім того судом першої інстанції були допитані потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які пояснили, що ОСОБА_1 вів себе нераціонально, то покидав місце ДТП, то повертався до нього, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, але він категорично відмовився.

З огляду на викладене, працівниками патрульної поліції, а також суддею при розгляді справи в суді, зазначені дії ОСОБА_1 вірно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим погоджується й апеляційний суд.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд приймає до уваги твердження апелянта стосовно того, що співробітники поліції, всупереч вимог ст. 268 КУпАП, не роз`яснили йому його прав та обов`язків, проте зауважує на тому, що такі обставини не можуть бути визнані підставою для констатації відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта, що матеріали адміністративної справи не містять жодного відео файлу на якому би ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров?я або на місці зупинки, слід зазначити наступне.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, що підтверджується відеозаписами та поясненнями свідків наданими в суді першої інстанції.

Попри позицію захисника, зазначені відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 Закону для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Наведене не суперечить положенням Інструкції № 1026.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Порушень, які б могли бути підставою для визнання протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 195742 та серії ААД № 195741 від 03 серпня 2023 року незаконними, працівниками поліції під час його складання не допущено.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди є неспроможними, оскільки спростовуються, дослідженими на наведеними доказами.

Складена працівниками патрульної поліції схема місця ДТП, містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних підстав у суду немає.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбачених ст. 124, ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушень поза розумним сумнівом, а заперечення апелянтом дотримання судом цього стандарту є хибними. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та ч.1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Позиція апелянта, яку той висловив в апеляційній скарзі та його процесуальна поведінка, пов`язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Балтського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаталін Микола Вікторович, в задоволенні клопотань про призначення транспортно-трассологічної і автотехнічної експертизи та судово почеркознавчої експертизи.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаталін Микола Вікторович, на постанову Балтського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року, залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова