Справа № 352/945/24
Провадження № 3/352/514/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суд Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1(м. Тисмениця) Івано-Франківського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин:

07.03.2024 року о 19 год 20 хв в смт. Лисець по вул. С.Стрільців водій керував транспортним засобом NISSAN JUKE номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомила.

Захисник ОСОБА_2 Дворський В.М. в судовому засіданні просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки поліцейськими порушено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, так як не зафіксовано: керування водієм автомобілем, зупинки такого, повідомлення поліцейськими причин зупинки, перевірки документів, спілкування водія з поліцейським, вручення направлення водієві для проходження медичного огляду, не роз`яснено права та обов`язків водію на місці зупинки та право скористатися правовою допомогою адвоката. Окрім цього зазначив, про необґрунтовані твердження поліцейського щодо виявлених ознак сп`яніння ОСОБА_1 та те, що вона не відмовлялася пройти огляд у медичному закладі, однак через фізіологічну неспроможність не змогла це зробити. Також, як стверджує захисник, протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням, так як не зазначено свідків, очевидців на місці події, не додано їх письмових пояснень. Рапорт поліцейського захисник теж не вважає однозначним доказом вини ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ААД №586920 від 07.03.2024 року про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зобов`язанням до протоколу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідкою КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської ОДА» від 07.03.2024 року №70, відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , які додані до матеріалів справи її захисником, вона не заперечує факт керування автомобілем, до того ж зазначає, що їхала повільно найближче до крайнього правого узбіччя дороги, а по головній дорозі її наздоганяли та здійснювали маневр обгону інші автомобілі. У такому ж темпі вона продовжувала рух, поки її не зупинили патрульні поліцейські. На місці зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак вона відмовилась та погодилась проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду.

Крім того, судом було переглянуто долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відеоматеріали, що містяться на оптичному диску.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи інспекторів патрульної поліції.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу(відеофайл МР4 0000000__0005 2023/07/03 19:19:29).

Доводи сторони захисту відносно відеозаписів події правопорушення, а саме, що їх здійснено з перервами, є непереконливими, такі недоліки не є суттєвими.

Сторона захисту не заперечувала, що на відео відображена саме ОСОБА_1 і що таке відео знімалося в період, коли мала місце подія.

Також, за змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Порушення принципу безперервності відеозапису в описаному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту не заперечує достовірність обставин, зафіксованих на наявному відеозаписі.

Так, недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В той же час, захисник як на підставу для визнання відеозаписів недопустимими посилався на їх небезперервність, втім жодними доказами не довели істотність порушення прав та свобод людини.

Враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть визнаватись недопустимими доказами, оскільки на них чітко зафіксовано обставини події та поведінку ОСОБА_1 .

Зміст відеозаписів, на яких безсторонньо зафіксовано подію, що відбулась за участі ОСОБА_1 , зміст її пояснень щодо обставин справи, її поведінка на місці зупинки транспортного засобу, її відповіді на запитання працівників поліції поза розумним сумнівом доводять той факт, що вона будучи водієм транспортного засобу відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки.

При цьому на відеозаписі остання не заперечує факт керування транспортним засобом.

Перевіряючи доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо неправомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з огляду на таке.

Так, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Суд наголошує, що причини та обставини зупинки транспортного засобу не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Стосовно обґрунтувань стороною захисту своїх доводів з посиланням на висновки Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду суд звертає увагу на те, що положення КАС України застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, які, зокрема, виникають у зв`язку з винесенням постанов у справах про адміністративні правопорушення іншими уповноваженими органами (посадовими особами), а не судом. Положення КАС України не поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення в судах.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Щодо виявлених ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 необхідно зазначити, що в протоколі вказано ознаку алкогольного сп`яніння, передбачену вищевказаною Інструкцією, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Крім того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо посилань сторони захисту на недопустимість доказу рапорту поліцейського, то суд зазначає, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

Окрім цього, суд не бере до уваги довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин №355 від 08.03.2024 року наданої поліклінічним відділенням КНП «Галицька лікарня» про те, що ОСОБА_1 протипоказань для виконання керування механічними транспортними засобами немає, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо неї був складений у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, а не щодо керування останньою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 було направлено до КНП ПОКУПЗ ІФ ОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейським при проведенні огляду у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя.

Даними досліджених відеозаписів підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно спершу надала усну згоду на проходження освідування в медичному закладі за допомогою газоаналізатора «Драгер» та продувала алкотестер кілька разів. Однак, на переконання суду, лікар дійшов обґрунтованого висновку про неналежне продування ОСОБА_1 газоаналізатора, яке обґрунтовано розцінено як відмову від огляду на стан сп`яніння.

Так, досліджений відеозапис засвідчує, що ОСОБА_1 неналежно виконувала рекомендації лікарів щодо продування в муштук (трубку) газоаналізатора, а саме: не видихала повітря, продувала недостатній його об`єм, припиняла продувати в муштук до відповідного сигналу приладу.

Такі зафіксовані на відеозаписі невдалі спроби продування газоаналізатора, на переконання суду, не свідчать ні про несправність приладу, свідоцтво про повірку якого чинне до 04.10.2024 та долучено до матеріалів провадження, ні про належне виконання ОСОБА_1 процесуального обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на підставі добровільної на це згоди, ні про належне виконання вимог лікаря щодо дотримання процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер Alkotest 6810».

Крім того, згідно даних долучених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 здійснила 5 спроб продути алкотестер, лікарем зазначено, що оскільки остання не продуває належним чином у муштук то вона фактично ухиляється від огляду за допомогою «Драгер» та про розцінювання таких дій як відмови, на що ОСОБА_1 на пропозицію медпрацівника «Чи будете ви ще?» ствердно відмовляється: «Ні, ні, я відмовляюсь» (з 19:39 по 19:41 відеозапису).

Так, за своїм правовим змістом, згода водія транспортного засобу пройти відповідний огляд на стан сп`яніння полягає в тому, що водій погоджується виконувати та виконує всі законні вимоги лікаря, який проводить такий огляд та які спрямовані на отримання об`єктивного висновку щодо перебування водія у стані сп`яніння.

Відмова водія виконувати вимоги лікаря, намагання самостійно контролювати порядок проведення огляду на стан сп`яніння та інші дії, які спрямовані на ускладнення виконання лікарем своїх обов`язків щодо огляду на стан сп`яніння свідчать про те, що водій транспортного засобу фактично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння і не бажає проходити такий огляд добровільно.

Щодо доводів захисника в частині відсутності пропозиції лікаря здати ОСОБА_1 біологічні зразки, то суд виходить з того, що відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Суд приймає до уваги, що питання про необхідність та можливість отримання біологічних зразків або застосування спеціального технічного засобу вирішується лікарем медичного закладу з врахуванням особливостей фізіологічного стану водія транспортного засобу. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд і це є його дискреційними повноваженнями. Лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 під час проходження огляду жодного разу не було повідомлено лікаря про фізіологічну неспроможність пройти тест у зв`язку з перенесеним захворюванням.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустила порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.