Справа № 444/2474/24
Провадження № 3/444/1310/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспортні дані та РНОКПП - судом не встановлені

за ст. 130 ч. 1 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 07.06.2024 року о 02:13 год. в с.Потелич по вул.Гірська,7 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, враховуючи згоду водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу Drager Alcotest 6810, тест № 2618, результат 2,33 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його вина у цьому підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 752060 від 07.06.2024 року; квитанцією приладу Drager Alcotest 6810, тест № 2618, результат 2,33 проміле, а також іншими матеріалами справи.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є вірною.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність правопорушника не встановлено.

З інформації Головного сервісного центру МВС № 31/28-4650 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 13.06.2024р, посвідчення водія не видавалось.

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин місця, способу вчинення правопорушення, та відповідно до п. 28 ППВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122 2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. А тому, з врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин приходжу до переконання, що до правопорушника доцільним буде обрати стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до адміністративної відповідальності , а саме застосувати стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами .

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, (в останній діючій редакції) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя: Мікула В. Є.