БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1086/24
Провадження № 3/497/460/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2024 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Болградського РВП ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серія паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.11.1995 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.126 ч.5, 130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 постановою Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згодом 02 травня 2024 року о 15:20 годині, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_3 по вулиці Інзовська, с. Нові Трояни, Болградський район, Одеська область, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6820» на місці зупинки транспортного засобу відмовився, проїхати до медичного закладу для проходження огляду також відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 128554 від 02.05.2024 року.

Окрім цього, тоді ж 02 травня 2024 року о 15:20 годині, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_3 по вулиці Інзовська, с. Нові Трояни, Болградський район, Одеська область, не маючи посвідчення водія відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, так як 11.02.2024 року громадянин ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності протокол серії БАД 617625, а відтак порушив вимоги п. 2.1-а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП повторно протягом року .

За цим фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129695 від 02.05.2024 року.

Керуючись ст.266 КУпАП поліцейським під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».

Поліцейський, складаючи відносно цієї особи протоколи про адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, вбачав в діях цієї особи правопорушення.

В судове засідання 29.05.2024 року особа відносно, якої складено протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та дату розгляду справ, суд повідомляв особу, відносно якої складено протоколи згідно вимог чинного законодавства шляхом надіслання судової повістки-виклику (а.с.20) за адресою вказаною ОСОБА_1 під час складання протоколу: АДРЕСА_1 (а.с.1), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городненської сільської ради Болградського району одеської області від 08.05.2024 № 216 (а.с.10).

Разом з цим, згідно трекінгу доставки листа Укрпошти за № 480 слідує, що «адресат відмовився» (а.с.21).

Відмова адресата від отримання судової повістки-виклику, вважається належним повідомленням.

Наразі вжито всі необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим причини неявки правопорушника до суду визнані неповажними.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»).

Статтею 268 КУпАП визначено «Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності».

Згідно ч.3 цієї статті при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 130, 126, 121 цього кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відповідно до ст.277 ч.1 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів.

У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги скорочені строки на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою (ст.268 КУпАП), суд вважає за можливе зазначені матеріли розглянути у відсутність особи, відносно якої складено перелічені протоколи про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 7 КУпАП врегульовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст.126 КУпАП).

Об`єктом даного адміністративного правопорушення, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний, тобто фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Підпунктом «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із довідкою Начальника територіального сервісного центру, відповідно до бази даних «Національна автоматизована системи МВС України», ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до частини 2 ст. 130 КУАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, яка тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений:?

- ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції чинній на час вчинення правопорушення);?

- Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за N 1413/27858 (надалі Інструкція);?

?- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року №476, від 28 жовтня 2015 року N 888 (надалі Порядок);?

Інструкція […] визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду (п.1).?

Крім того, зазначений вище Порядок […] визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.?

Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.?

Огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).?

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.?

Протокол про адміністративне правопорушення є тим єдиним доказом, який мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.?

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.?

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.?

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, з наступними змінами -? водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.?

Вина ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушеннях підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 12969, ААД № 128554, від 02.05.2024 року. Суд визнає ці докази такими, що складені повноважною особою, а саме поліцейськими СРПП Болградського РВП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП є уповноваженими особами органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст.130 КУпАП;

- відеозаписом фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 на якому зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , і який у подальшому відповідає на запитання поліцейського, при цьому пояснив звідки і куди він рухався на автомобілі, посвідчення водія при собі не було, пояснив що перед цим вживав алкогольний напій, від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння відмовився, власноручно написав у протоколах пояснення про визнання винуватості за обома порушеннями;

- копією свідоцтва про реєстрацію т/з ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ;

- направленням на медичну перевірку стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від 02.05.2024 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.05.2024 року;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 11.02.2024 року про притягнення особи ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП;

- довідкою Болградського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ОСОБА_1 повторно притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та про те, що у ОСОБА_2 посвідчення водія не вилучалось так як згідно бази даних останній його не отримував;

- довідкою ТСЦ 5151 в Одеській області про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.11);

- копією постанови Болградського районного суду Одеської області від 07.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.8-9);

- копією паспорту на ім`я громадянина ОСОБА_1 .

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП.

Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП слідує, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено різкий запах алкоголю з порожнини рота, які були виявлені поліцейським у особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , а тому були підстави для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на приписи ст. 251 КУпАП зазначені документи є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, тоді як ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, та не спростовував свою винуватість та досліджені докази.

Протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, є найважливішим джерелом доказів у справах.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою посадовою особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи …

При розгляді даних матеріалів, особою відносно якої складено протоколи не було надано доказів на спростування обставин, викладених в протоколах, та на підтвердження доводів стосовно відсутності в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді цих матеріалів в об`єднаній справі про адміністративне правопорушення, суд під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на стандарт «доведеності вини поза розумним сумнівом» в діях ОСОБА_1 було встановлено наявність складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Суд приймає до уваги, що вчинені ОСОБА_1 правопорушення відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, і навіть будь-які твердження водія, його особистість, не можуть бути пом`якшуючими підставами для призначення стягнення за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_1 за ст.130 ч.2 КУпАП як водію, то слід розуміти, що відповідно до відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що «Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування».

Тобто законодавством і правозастосовною практикою визначається та проста обставина, що водій, власне, є водієм особою, яка керує транспортним засобом і не має права при цьому перебувати у стані сп`яніння, лише у випадку безпосередньої прямої особистої участі у процесі управління автомобілем, впливаючи на швидкість руху, напрям, керованість, переміщення тощо.

Саме по собі перебування в автомобілі на водійському місці без ситуації, коли дії особи не призводять до зміни положення автомобіля у просторі не є керуванням у розумінні законодавства про транспорт (у тому числі, законодавства про адміністративну відповідальність).

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74 (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортних средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

А відтак, особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу, та підлягає адміністративній відповідальності саме як водій.

Щодо можливості призначення особі покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли така особа на момент вчинення правопорушення не мала посвідчення на право керування транспортними засобами, то суд виходить з того, що згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата ККС ВС навела такі аргументи:

-призначене засудженому покарання без додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання;

-таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості.

ОП ККС ВС звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому запобігальна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.

Об`єднана палата ККС ВС наголосила, що «підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює запобігальну мету покарання».

Тим самим, дана думка суду касаційної інстанції, враховується судом, у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції норм законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права.

За таких обставин, вважаю, що хоч ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, натомість за наявних фактичних обставин та враховуючи позицію ОП ККС ВС, навіть за відсутності у останнього посвідчення водія, його може бути позбавлено права керувати транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст.33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, передбачених санкцією ч.5, ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Враховуючи актуальність проблеми керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння та збільшення за останній час кількості ДТП в Україні за участі таких водіїв, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке відповідає карній, превентивній та виховній функціям адміністративної відповідальності.

Суд враховує також висновки із рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч.2 ст.36 КУпАП).

Відповідно до КУпАП суд розглядає справу в межах протоколів про адміністративні правопорушення і не повноважний виходити за їх межі.

У відповідності до приписів частин 2-4 ст. 30 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 № 1231-IX, який набрав чинності 17.03.2021, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , який згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року, яка набрала законної сили 01 квітня 2024 року (а.с.8-10), позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік, а 02.05.2024 року вчинив нові адміністративні правопорушення, за які застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що свідчить про систематичне порушення порядку користування цим правом і є підставою для застосування приписів ст.30 КУпАП щодо приєднання до призначеного стягнення невідбутої частини стягнення у виді 11 місяців позбавлення права керування.

Щодо оплатного вилучення транспортного засобу:

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ,транспортний засіб т/з ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , тобто на праві власності належить останньому.

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали справ не містять доказів належності ОСОБА_1 , керованого ним автомобіля на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605. гривень.

Керуючись ст.ст. 9-11, 13, 24-1, 121 ч.7, 126 ч.5, 130 ч.3, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення:

- за ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800.00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч.2 ст.130 КУпАП накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000.00 (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі статті 36 КУпАП визначити адміністративне стягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП (як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених) у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП приєднати до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Болградського районного суду Одеської області від 07.03.2024 року (справа №497/364/24, провадження № 3/497/189/24), та призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800.00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років 11 (одинадцять) місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Реквізити для оплати штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху:

Отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300

Код отримувача:(ЄДРПОУ) 37607526

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку(МФО):899998

Номер рахунку: UA0015001

Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на вказаний строк після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605.60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Реквізити для оплати судового збору:

отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/22030101

код за

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998

рахунок отримувача: UA0015660

код класифікації доходів бюджету 22030101

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області, який виніс постанову.

Суддя: С.В.Кодінцева