КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/339/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2260/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року під головуванням судді Застрожнікової К.С., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 255 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 24 грудня 2023 року о 00 год. 43 хв. у м. Києві по вул. Провідницька, 5, ОСОБА_1 був зупинений в комендантську годину та не виконав законну вимогу поліцейського старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про проведення поверхневої перевірки відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 28 березня 2024 року адвокат Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

В обґрунтування вимог зазначав, що під проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти на підставі яких застосовуються такі заходи.

Вказує, що поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Посилається на те, що це єдина умова проведення поверхневої перевірки саме наявність забороненої речі, інших умов не існує.

Зазначає, що будь-якого законодавчого обґрунтування передбаченого ст. 34 ЗУ «Про національну поліції» поліцейським доведено не було, як і не було висунуто законної вимоги.

Крім того поліцейські здійснили саме особистий обшук як ОСОБА_1 так і незаконно проникли до його автомобіля проводячи незаконний обшук, що прямо вбачається з відеозапису на якому працівники поліції проникли в кармани ОСОБА_1 та проникли в салон автомобіля обшукуючи підлокітник автомобіля. Перед проведенням обшуку працівник поліції дав команду ОСОБА_4 повернутись, що свідчить про намір проведення його обшуку, а не поверхневого огляду при якому вміст речей самостійно має показуватись ОСОБА_4 .

Вказує, що відповідна ухвала про дозвіл на проведення обшуку матеріали справи не містять.

Посилається на те, що сам по собі поліцейський захід «поверхнева перевірка» не є вимогою чи розпорядженням то склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП відсутній, як і відсутня на відеозаписі будь-яка злісна непокора законним неодноразово повтореним вимогам поліції.

В судовому засіданні адвокат Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 304761 від 24 грудня 2023 року, убачається, що 24 грудня 2023 року о 00 год. 43 хв. у м. Києві по вул. Провідницька, 5, ОСОБА_1 був зупинений в комендантську годину та не виконав законну вимогу поліцейського старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про проведення поверхневої перевірки відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», чим вчинив адміністративне порушення передбачене ст. 185 КУпАП (а.с. 1).

Також районний суд під час дослідження матеріалів справи перевірив, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 529832 від 24 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту якого слідує, що 24 грудня 2023 року о 00 год. 39 хв. у м. Київ по вул. Романа Ратушного, 1д, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки, м. Київ, вул. Провідницька, 5 (а.с. 4).

Було складено на ОСОБА_1 й протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 529831 від 24 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідно до якого 24 грудня 2023 року о 00 год. 39 хв. у м. Києві по вул. Романа Ратушного, 1Д, водій ОСОБА_1 не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , подану за допомогою спеціального звукового сигналу та увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, зупинений був шляхом переслідування на службовому автомобілі (а.с. 5).

Зі змісту протоколу про адміністративне затримання АЗ № 093881 від 24 грудня 2023 року ОСОБА_1 було затримано 24 грудня 2023 року о 00 год. 43 хв. для встановлення особи, складання адміністративних матеріалів, припинення адміністративного правопорушення (а.с. 6).

Крім того, судом було досліджено відеозапис з боді камер інспекторів патрульної поліції 476474, 477836 з яких убачається, що 24 грудня 2023 року о 00 год. 40 хв. працівниками поліції службовому автомобілі переслідували автомобіль, який рухався попереду них. Після зупинки автомобіля, водій ОСОБА_5 на вимогу працівника поліції повідомив про відсутність у нього будь-яких документів, що посвідчують особу, у зв`язку з чим, його було попереджено про проведення поверхневої перевірки водія у відповідності до ст. 34 Закону України «Про Національну поліції". Проте ОСОБА_1 відмовився від проведення такої перевірки.

Також з в відеозапису встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Крім того ОСОБА_1 вказував, що він не був за кермом й відмовлявся повідомити поліції своє прізвище та ім`я, говорячи про те, що до нього ніяк не можна звертатись.

На неодноразові прохання надати документи та відмову у проведенні поверхневого огляду ОСОБА_1 повідомлено про затримання, на що він почав чинити опір, поводити себе зухвало з застосуванням нецензурної лайки, що призвело до його затримання шляхом застосування фізичної сили та кайданок.

На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився зазначаючи, що він не виконував функції водія. У подальшому, його було доставлено до відділу поліції, де була встановлена його особа, та складені адміністративні матеріали, від ознайомлення з якими ОСОБА_1 теж відмовився.

Зафіксовано на відеозапис і момент, як автомобіль патрульної поліції переслідує транспортний засіб Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , який зупиняється біля будинку, та зі сторони водійських дверей автомобіля виходить ОСОБА_1 , зі сторони пасажирського сидіння - свідок ОСОБА_6 та направляються у бік автомобіля патрульної поліції.

Вказане також підтверджується рапортом інспектора поліції від 24 грудня 2023 року.

Отже, з матеріалів справи убачається, що при її розгляді суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 252 КУпАП, повно та об`єктивно розглянув справу і прийняв обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Переглядаючи постанову районного суду, апеляційна інстанція вважає зазначити наступне.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

2. У період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

За обставинами справи встановлено, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 пред`явити документи, що посвідчують особу, оскільки останній керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 у комендантську годину на спеціальний звуковий сигнал автомобіля патрульної поліції не зреагував. Після зупинки транспортного засобу документи відмовився пред`явити та маючи ознаки алкогольного сп`яніння поводив себе зухвало, провокував правників поліції нецензурною лайкою, що стало підставою до вимушеного застосування фізичної сили та кайданок до ОСОБА_1 .

Отже можна дійти висновку, що вимоги поліцейських про пред`явлення документів, що посвідчують особу були законними та обґрунтованими та відповідали положенням Закону України "Про Національну поліцію".

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські здійснили саме особистий обшук, а не поверхневий, при якому вміст речей самостійно має показуватись ОСОБА_1 відхиляться, оскільки вказане суперечить поведінці останнього, який чинив перешкоди працівникам поліції, не виконував їх вказівки, поводив себе агресивно, лаявся, що призвело до вказаних вище дій органів охорони порядку, які з урахуванням, зокрема порушення комендантської годити та виявленням ознак алкогольного сп`яніння, мали отримати інформацію від особи для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився пред`явити документи, що посвідчують особу, відмовився прослідувати до відділку поліції для встановлення його особи та складення адміністративних матеріалів, опирався, не хотів іти поліцейські, на виконання вимог п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП здійснили адміністративне затримання, про що склали відповідний протокол від 10.02.2023.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незгоди з обшуком, є безпідставними, оскільки виходячи з диспозиції ст. 185 КУпАП для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Наведені вище обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення та доданий до нього відеозапис надали можливість суду першої інстанції дійти висновку щодо перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законності вимог працівників поліції та встановити протиправність дій ОСОБА_1 в межах фактичних обставин правопорушення, викладених у протоколі.

Більше того, з матеріалів справи видно, що транспортний засіб рухався під час введеного на території України воєнного стану у нічну пору доби та під час комендантської години, а тому працівники поліції обґрунтовано зупинили транспортний засіб для перевірки документів у водія, що відповідає положенням пункту 7 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456.

Відтак висновки суду першої інстанції обґрунтовані, є достатньо переконливими, чіткими, узгодженими між собою, належними та допустимими доказами, наявність яких не залишає сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які були повторно досліджені під час апеляційного розгляду, та яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст. 185 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії" від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії" від 20 травня 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар