Справа № 127/9306/24
Провадження № 33/801/551/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретарів судового засідання Литвина С. С. та ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2024 року адміністративну справу за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_2 , було закрито в зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №216861, 14 березня 2024 року о 23:13 год. у м. Вінниці по вул. Пирогова, 13 громадянин ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався у громадському місці нецензурною лайкою, ображав нецензурною лайкою працівників поліції у присутності інших громадян.

Вирішуючи питання притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, місцевий суд зазначив, що з дослідженої у судовому засіданні сукупності доказів, у тому числі з відеозапису події, не вбачається вчинення ОСОБА_2 у зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення час і місці (14.03.2024 року о 23:13 год. у м. Вінниці по вул. Пирогова, 13) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається нецензурна лайка з боку іншого громадянина, а також нецензурна лайка з боку ОСОБА_2 , проте вже у інший час та у іншому місці (у приміщенні поліції після адміністративного затримання). З огляду на викладене, у діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП суд першої інстанції зазначив, що 14 березня 2024 року о 23:13 год. у м. Вінниці по вул. Пирогова, 13 громадянин ОСОБА_2 вчинив злісну непокору працівникам поліції.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Крім того, суд кваліфікував дії ОСОБА_2 як злісну непокору при вчиненні ОСОБА_2 та подальшому припиненні працівниками поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою суду у частині притягнення до відповідальності за ст. 185 КУпАП, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив її скасувати, а провадження у справі за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду усіх обставин справи та з`ясування законності при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Також суд першої інстанції безпідставно виносив постанову про доставлення приводом ОСОБА_2 , адже про дату судового розгляду даної справи не було попереджено та у Список судових справ, призначених до розгляду не внесено. А виконання такої постанови взагалі не було застосовано та вона має явно фіктивний характер, що грубо порушує принципи правосуддя та законність винесення судом рішень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини, а також надав відповідні пояснення.

Заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При апеляційному перегляді враховується, що ОСОБА_3 не оскаржує постанову у частині закриття провадження за ст. 173 КУпАП, через що судове рішення переглядається лише в частині притягнення його до відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 216862 від 15 березня 2024 року, 14 березня 2024 року о 23 год. 13 хв. по вул. Пирогова, 13 громадянин ОСОБА_2 вчинив злісну непокору працівникам поліції. Під час спілкування намагався втекти з місця події, при цьому штовхав поліцейського, виражався нецензурною лайкою та відмовлявся припинити правопорушення, постійно продовжував нецензурно виражатися, чим вчинив правопорушення, передбачене 185 КУпАП.

Від підпису у протоколі та надання пояснень ОСОБА_2 відмовився (а. с. 1).

Постановою серії БАВ № 201281 від 14 березня 2024 року на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП через порушення п. 2.1.а Правил дорожнього руху, а саме: водій керував транспортним засобом «БМВ 7», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії.

Вказана постанова була оскаржена Лагуною О. Ю., за результатами чого заступником начальника УПП у Вінницькій області ДПП було прийнято рішення №Л-415 від 19 квітня 2024 року про скасування постанови серії БАВ № 201281 та направлення справи на новий розгляд (а. с. 33).

За результатами нового розгляду справи було складено постанову серії БАВ №201282 від 02 травня 2024 року, відповідно до якої до ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за керування транспортним засобом «БМВ 7», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії порушення п. 2.1.а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 43).

До матеріалів справи долучено відеозапис із нагрудної камери поліцейського, витребуваний судом першої інстанції у ході судового розгляду справи, де зафіксовано як 14 березня 2024 року о 23 год. 07 хв. за орієнтуванням зупиняють автомобіль «БМВ 7», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_2 .

Працівники поліції представляються, просять ОСОБА_2 пред`явити посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб.

ОСОБА_2 запитує причину зупинки, поліцейський повідомляє, що причиною зупинки є підозра у вчиненні адміністративного правопорушення. Повторно просять пред`явити посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб.

ОСОБА_2 починає зверхньо та зухвало спілкуватися із поліцейськими.

Із автомобіля виходить пасажир, повідомляє, що він волонтер, власник автомобіля, підвищеним тоном запитує причину запинки транспортного засобу, лається.

О 23 год. 12 хв. поліцейський повторно просить пред`явити посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб. ОСОБА_4 знову запитує причину зупинки.

О 23 год. 13 хв., не виконавши вимогу поліцейського про пред`явлення відповідних документів, ОСОБА_2 їде з місця зупинки транспортного засобу, після чого поліцейські починають переслідування.

О 23 год. 14 хв. поліцейські наздоганяють автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , вимагають вийти з автомобіля, повідомляють, що той затриманий. Проте ОСОБА_2 відмовляється виконувати такі вимоги, потім виходить з автомобіля, лається, штовхає поліцейського і починає бігти.

О 23 год. 16 хв. поліцейський затримує ОСОБА_2 біля входу у відділок поліції за адресою вул. Пирогова, 4б м. Вінниця.

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як чітко вбачається із відеозапису, працівники поліції зупинили транспортний засіб «БМВ 7», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 після отримання орієнтування на вказаний автомобіль.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відтак апеляційний суд констатує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була здійснена на законних підставах, про що йому було повідомлено при спілкуванні.

Згідно із п. 2.1 Правил дорожнього руху 2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Пунктом 2.4.а Правил дорожнього руху передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Проте як встановлено із матеріалів справи, на неодноразові законні вимоги поліцейських ОСОБА_2 свого обов`язку не виконав та не пред`явив відповідні документи для перевірки, через декілька хвилин спілкування самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу та після повторної зупинки знову відмовлявся виконувати законні вимоги поліцейського. При цьому лаявся, зневажливо звертався до працівників поліції, поводився зухвало.

Такі обставини свідчать про те, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності дають підстави для висновку поза розумним сумнівом про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні вказаного правопорушення є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність винесення судом першої інстанції постанови про доставлення приводом ОСОБА_2 у судове засідання, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки це не спростовує факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

При цьому жодних доводів на спростування вчинення злісної непокори працівникам поліції ОСОБА_2 не зазначає.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 14 березня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ст. 185 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук