Справа № 283/216/24
Провадження №3/283/238/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Саланда О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228221 від 11.01.2024 11 січня 2024 року о 18 годині 00 хвилин в с. Малинівка по вул. Аграрна,2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MАN Т66 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Свідки залучалися, здійснювалася відеофіксація.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 документи на керування транспортними засобами працівниками поліції не вилучалися, тимчасовий дозвіл не видавався.

01.05.2024 від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Івашкевич О.Г. надійшло заперечення , яке вона підтримала в судовому засіданні, в обґрунтування зазначила, що відомості у протоколі в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується жодним доказом. Письмові пояснення свідків є суперечливими та підтверджують, що жоден з них не був очевидцем факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Оскільки ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, не керував транспортним засобом на момент приїзду працівників поліції за його викликом, в нього не виникає обов`язку проходження огляду на місці складення протоколу ні в медичному закладі. Просить суд провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали протоколу, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з таких підстав.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі зазначаються суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості необхідні для розгляду справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зазначає, що керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п. п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З переглянутих у судовому засіданні матеріалів відеофіксації з камери працівника поліції, доданих до протоколу, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису, фікація здійснювалася у цілковитій темряві, водія не видно, лише чутно його голос, як він пояснює працівникам поліції, що невідомі особи голосно стукали у кабіну водія, доки він спав, після чого він самостійнго викликав працівників поліції.

Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні.

У судове засідання судом викликалися свідки, вказані у протоколі, а також працівник поліції, який складаві протокол, для надання пояснень, проте жоден із вказаних осіб у судове засідання не з"явився.

В матеріалах справи є пояснення свідків, які суд оцінює критично, оскільки вони суперечать один одному, у них викладено абсолютно різні обставини події, яка мала місце 11 січня 2024 року. Свідок ОСОБА_2 зазначив, що йому від начальника стало відомо, що ОСОБА_1 виїхав з місця завантаження та поїхав до магазину. Свідок ОСОБА_3 вказав у поясненнях, що саме ОСОБА_2 підходив до ОСОБА_1 та , що саме він виявив ознаки алкогольного спяніння.

Враховуючи відсутність належних, допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на підставі презумпції невинуватості, суд приходить до висновку про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, в судовому засіданні під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не знайшов свого підтвердження факт керування транспортним засобом останнім, тому суддя не може погодитися з висновками поліцейського про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст. 247, ст..ст. 283, 284КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Саланда