Справа № 216/5234/24
номер провадження 3/216/2732/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повна)

05.09.2024 року Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирський Г.М., за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №178461 від 04.07.2024 р., ОСОБА_1 , 15.06.2024 р. о 14-30 год. за місцем мешкання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї економічного характеру у відношенні дружини ОСОБА_2 , а саме виганяв її з будинку, відповідальність за що передбачена за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що протягом тривалого часу між ним та дружиною виникають непорозуміння та свари, яка провокує конфлікти. На даний час у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу слухається цивільна справа №216/6384/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, об`єднана із зустрічним позовом ОСОБА_1 , який ставить питання перед судом про визначення місця проживання дитини з батьком. При цьому, ОСОБА_2 намагається всіляко очорнити репутацію його як батька, провокуючи конфлікти, звертаючись до органів поліції, про що свідчить постанова Дніпровського апеляційного суду від 15.03.2024 р., якою провадження у справі №216/7905/23 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 15.06.2024 р. вдень відбувся конфлікт між його дружиною та їх сином, під час якого ОСОБА_2 штовхала дитину, погрожувала та нецензурно лаялася. При цьому, вона зібрала свої речі, щоб поїхати до своєї матері та намагалася таким чином приборкати сина, який відмовлявся їхати з нею. Він втрутився у цей конфлікт та запропонував їй на деякий час поїхати до матері, щоб заспокоїтися та повернутися пізніше. Через деякий час приїхала матір ОСОБА_2 , разом з якою вони уїхали.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що на даний час у суді розглядаються спори між нею та її чоловіком ОСОБА_1 з приводу розлучення та визначення місця проживання дитини. Підтвердила, що кожен з них хоче, щоб дитина залишилася з ним. З цього приводу періодично виникають конфлікті ситуації. 15.06.2024 р. вдень відбувся черговий конфлікт, під час якого ОСОБА_1 виганяв її з дому, казав у присутності сина, що вона тут більше жити не буде, приніс з гаражу мішки, щоб вона збирала речі. Вона сказала, що хоче забрати і дитину, але ОСОБА_1 був проти цього. Вона зібрала необхідні речі, залишивши на вимогу чоловіка інші речі, які, з його слів, залишаться в якості компенсації за оплату комунальних послуг, якими вона користувалася, проживаючи у будинку, який належить ОСОБА_1 . Її мати викликала таксі, і коли вона рушила до неї, їй подзвонили поліцейські, які повідомили, що ОСОБА_1 викликав поліцію з приводу того, що вона, нібито, била дитину. В подальшому, вона також звернулася із заявою на дії ОСОБА_1 , який виганяв її з будинку, про що як на нього, так і на неї були складені адміністративні протоколи за вчинення психологічного насильства у сім`ї.

Вислухавши ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_2 , дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення має відповідати встановленим до нього вимогам закону, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка уповноважена на оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Однак з досліджених матеріалів справи встановлено, що на підтвердження події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні не надано належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

Разом з тим за змістом статей 217, 279, 280 КУпАП суддя як посадова особа, уповноважена на розгляд справ про адміністративні правопорушення (ст. ст. 213, 221 КУпАП), може розглядати відповідну справу лише в межах тих обставин, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їй повноважень.

Тобто, суддя не вправі самостійно вносити доповнення чи зміни до протоколу про адміністративне правопорушення, а також витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, буде свідчити про необ`єктивність і упередженість судді при розгляді справи та порушення права на захист і рівність сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва про Росії», серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на наведене застосування уповноваженими на те органами (посадовими особами) заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції та в точній відповідності з законом, тому правова кваліфікація дій особи як правопорушника за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності з накладенням певного стягнення за це без відповідної належної доказової бази є грубим порушенням вимог закону.

Так, відповідальність за ст. 173-2 ч.1 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, -

В якості доказів вини ОСОБА_1 до протоколу долучені: рапорт органу поліції; протокол від 01.07.2024 р. прийняття заяви від ОСОБА_2 ; пояснення ОСОБА_2 ; пояснення ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Так, з рапорту реєстрації повідомлення до органу поліції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася із заявою на дії ОСОБА_1 01.07.2024 р., тобто через 15 днів від дня події.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції вбачається про аналогічні версії події, які вони підтвердили під час надання своїх пояснень у судовому засіданні, не заперечуючи про те, що вказані суперечності між ними пов`язані із наявністю на даний час судового спору з приводу розлучення та визначення місця проживання дитини з кожним із них.

Керуючись ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005р. № 3262, відповідно до якого суди мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР, встановлено наступне.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №216/6384/23 за позовною заявою представника позивача - адвоката Ряснянської Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

04.01.2024р. до початку підготовчого судового засідання від представника відповідача, адвоката Булгакова В.С. по справі надійшла зустрічна позовна заява про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, які об`єднані в одне провадження.

На думку суду, намагання ОСОБА_2 притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, є спробою створити негативний образ ОСОБА_1 , який міг би бути використаний у подальших судових засіданнях щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, і як наслідок, забезпечення переконання суду про прийняття процесуального рішення на її користь.

Таким чином, встановлені обставини свідчить про недоведеність матеріалами справи скоєння об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , який категорично заперечує свою причетність до інкримінованого діяння, що позбавляє за вказаних фактичних даних, а також наявних у справі доказах, дійти беззаперечного висновку про наявність його вини у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом.

При цьому, покази потерпілої ОСОБА_2 під час судового розгляду, її пояснення та звернення із заявою до органу поліції самі по собі не можуть слугувати беззаперечним доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, заважаючи, на наявність суперечностей між ними в частині судового спору з приводу визначення місця проживання дитини, що, у сукупності із наданими запереченнями ОСОБА_1 , зважаючи на те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції. Зазначене виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.23, 173-2 ч.1, 283-285,294 КУпАП, суддя

Постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2024 року..

Суддя Г.М.Чирський