ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1019/24 Справа № 175/9603/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 26 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 21.10.2023 року о 09:05 годині в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, по а/д М-30, на 958 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу правопорушень, так як працівник поліції формально назвав ознаки сп`яніння не проводивши їх встановлення. При цьому відсутнє направлення в заклад охорони здоров`я. Відсутні дані про причину зупинки автомобіля. Разом з цим, апелянт вказує, що подав клопотання щодо заперечень на протокол, але суд І інстанції ніяким чином не навів мотивів його відхилення.

Також просить поновити строк, оскільки про існування постанови суду дізнався лише 25 березня 2024 року з ЄДРСР. Копію постанови на адресу проживання не направляв суд І інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлений належним чином про перегляд справи, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про перенесення справи або поважні причини неприбуття до початку судового засідання не отримано, тому можливо здійснити перегляд без участі апелянта.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіривши клопотання про поновлення строку, то апеляційним судом встановлено, що термін пропущений з поважних причин, тому клопотання слід задовольнити, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом на якому зафіксовано як працівники поліції зупинили на блокпосту автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , зазначили останньому про наявність ознак наркотичного сп`яніння, після чого запропонували пройти огляд, водій відмовився зазначивши, що поспішає на конференцію.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушень процедури проходження огляду працівниками поліції апеляційним судом не встановлено, на відеозаписі зафіксовано, як працівники поліції встановили наявність ознак сп`яніння та зазначили ОСОБА_1 їх, запропонували пройти огляд на в закладі охорони здоров`я, водій відмовився, вказав поспішає на конференцію і щоб швидше був складений матеріал. При цьому, до апеляційної скарги не долучено даних, що ОСОБА_1 відвідував конференцію про яку зазначав поліцейським. Окрім цього така обставина є не підставою для відмови від проходження огляду.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 законно зупинили, так як така зупинка відбулася на блокпосту, оскільки відповідно до змісту Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан поліцейські мають право на блокпосту перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб. Отже доводи про безпідставну зупинку транспортного засобу є безпідставним.

Дійсно в матеріалах справи відсутнє направлення, але в даному випадку це порушення не є значним, так як ОСОБА_1 не бажав проходити огляд в лікарні, а категорично відмовився від будь-якого.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький