Справа № 487/1140/24
Провадження № 33/812/282/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року, якою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 23 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ААД № 559677, відповідно якому 23 січня 2024 року о 15 годині 50 хвилин по пр-ту Центральному,17, в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним перед початком руху, не переконався що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку ліворуч від нього. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В протоколі зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність постанови суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просив її скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення вважає необґрунтованим, оскільки, з даних схеми місця ДТП та фотознімків встановлено, що проїзна частина має три полоси руху в одному напрямку шириною по 3 м. Місце зіткнення на відстані 2.6 м від правого краю проїжджої частини (бордюру), передня частина транспортного засобу Mercedes-Benz 312 D, стоїть під кутом до бордюру на відстані 0.4 м до правої сторони, а задня частина 0.2 м до правої сторони від бордюру. Таке розташування автомобіля Mercedes-Benz 312 D свідчить, що зіткнення фактично відбулося біля межі смуг руху, що підтверджує те, що він розпочав рух. Окрім цього, зазначив, що його пояснення про те, що автомобіль Mercedes-Benz 312 D почав рух підтверджуються і поясненнями свідка, яка запевнила, що маршрутка білого кольору (Mercedes-Benz 312 D) почала рух в той час, як перед нею заїжджала маршрутка жовтого кольору (Mercedes-Benz 311 CDI). Також характер пошкоджень, зазначених у схемі та зафіксованих на фотознімках, а саме, що ліве дзеркало автомобіля Mercedes-Benz 312 D склалось до водія, на ньому сліди контактування на задній частині, а у автомобіля Mercedes-Benz 311 CDI розбите праве скло другої панорами, вм`ятини та подряпини заднього бамперу праворуч, свідчать про те, що контактування відбулося саме задньою частиною дзеркала, що можливе за умовами початку руху автомобілем Mercedes-Benz 312 D. Таким чином, вважає, що всупереч вимогам ст. 278. 280, 283 КУпАП та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та дійшов передчасного висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Притикіна І.І. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями частини 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів провадження свідчить, що суд першої інстанції дотримався в повному обсязі вимог статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, встановив, за яких обставин трапилась дорожньо-транспортна пригода, проаналізував докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №559677 від 23 січня 2024 року, 23 січня 2024 року о 15 годині 50 хвилин по пр-ту Центральному,17, в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним перед початком руху, не переконався що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку ліворуч від нього. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В протоколі зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, дійшов висновку про недоведеність вказаних обставин під час судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком місцевого суду.

Так, положення статті 124 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, за нормативним визначенням об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, полягає у порушенні особою Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та відповідно спричинення механічних пошкоджень транспортних засобів.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б» та п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких встановлено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і невідволікатись від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потрібно з`ясувати чи було ним порушено вимоги п. 2.3 «б», п. 10.1 Правил дорожнього руху і чи саме невиконання ОСОБА_1 вищевказаних вимог призвело до дорожньо-транспортної пригоди (причинно-наслідковий зв`язок).

При аналізі доказів та вирішенні питань, визначених ст. 280 КУпАП, суд має керуватися в першу чергу положеннями ст. 62 Конституції України відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обставини, що вказують на той факт, що порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП має бути встановлені поза розумним сумнівом.

Питання доведення поза розумним сумнівом передбачає за своїм змістом суворе дотримання процедури фіксації адміністративного правопорушення, збирання та оцінку доказів із суворим дотриманням вимог адміністративного процесуального законодавства.

Матеріали провадження свідчать, що працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559677 від 23 січня 2024 року (а.с.1);

- схему місця ДТП, яка склалася 23 січня 2024 року та на якій відображено розташування транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення, а також описані пошкодження транспортних засобів, а саме: у автомобіля марки Mercedes-Benz 311 CDI державний номерний знак НОМЕР_2 , розбите праве скло, вм`ятини, подряпини правої частини кузова, пошкоджено лакофарбове покриття, розбитий правий боковий катафот, подряпини заднього бамперу справа, у автомобіля марки Mercedes-Benz 312 D державний номерний знак НОМЕР_1 , розбите ліве бокове дзеркало, розбитий лівий дублюючий покажчик повороту, подряпини лівого переднього крила та «арки» авто, пошкоджено лакофарбове покриття. Зазначені пошкодження транспортних засобів були підтверджені учасниками ДТП. (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_1 надані працівникам поліції одразу після ДТП, відповідно до яких останній пояснив, що 23 січня 2024 року близько 15:50 год він керував автомобілем Mercedes-Benz НОМЕР_1 за адресою: пр. Центральний,17 зупинився на зупинці для висадки пасажирів. В цей час позаду нього рухався автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_2 який під час перестроювання в праву полосу здійснив зіткнення з його автомобілем. Вказав, що на час ДТП його автомобіль стояв на місці;

- письмові пояснення ОСОБА_2 надані працівникам поліції одразу після ДТП, який пояснив, що 23 січня 2024 року близько 15:50 год він керував транспортним засобом Mercedes-Benz НОМЕР_2 за адресою м. Миколаїв пр-т Центральний,17 в бік вул. Шосейна. Рухався в другій смузі для руху, перед зупинкою ввімкнув правий покажчик повороту, щоб заїхати на зупинку громадського транспорту, в цей час на зупинці стояв автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_1 . Як вказав ОСОБА_2 , в той час коли його частина автомобіля була в крайній смузі вищевказаний автомобіль почав рух та здійснив зіткнення з боковою частиною його авто.

Також в судовому засіданні у суді першої інстанції був допитаний поліцейський взводу 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Миколаївській області ОСОБА_4 , який пояснив, що 23 січня 2024 року отримав виклик про ДТП без травмованих. На місці ДТП на зупинці громадського транспорту «Водопровідна» виявили двох водіїв, жоден з яких не визнавав своєї провин та характер пошкоджень не дав можливості встановити винуватих, було прийнято рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв.

Надаючи оцінку наведеним доказам, суд апеляційної інстанції виходить із того, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

На переконання суду апеляційної інстанції, перелічені вище докази у своїй сукупності не підтверджують поза розумним сумнівом, що саме невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.3 «б», п. 10.1 Правил дорожнього руху призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Що стосується інших доказів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 то вони беззаперечно не вказують на порушення ОСОБА_1 п. 2.3 «Б», п.10.1 Правил дорожнього руху та суперечать один одному. Зокрема ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що він стояв на зупинці для висадки пасажирів не рухаючись та в його автомобіль в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . В той же час ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначив, що він здійснював заїзд на зупинку громадського транспорту та в цей час в нього в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який виїжджав із зупинки. Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і під час розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Згідно схеми ДТП від 23 січня 2024 року, яка підписана сторонами без зауважень, проїзна частина має три полоси руху в одному напрямку шириною по 3 м,. місце зіткнення знаходиться на відстані 2.6 м від правого краю проїжджої частини (бордюру), передня частина транспортного засобу Mercedes-Benz 312 D, стоїть під кутом до бордюру на відстані 0.4 м до правої сторони, а задня частина 0.2 м до правої сторони від бордюру. Отже зіткнення транспортних засобів відбулось у правій смузі руху, в якій знаходився автомобіль ОСОБА_1 .

Надані потерпілим ОСОБА_2 фотознімки також не підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки характер пошкоджень транспортних засобів не доводить беззаперечно та переконливо той факт, що ДТП відбулось саме з вини водія Mercedes-Benz 312 D ОСОБА_1 .

Як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 не заперечували, що контактування автомобілей відбулось саме лівим дзеркалом автомобіля Mercedes-Benz 312 D із середньою правою частиною Mercedes-Benz 311 CDI.

Разом із тим самі по собі посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки ліве дзеркало автомобіля Mercedes-Benz 312 D склалось до водія, на ньому сліди контактування на задній частині, а у автомобіля Mercedes-Benz 311 CDI розбите праве скло другої панорами, вм`ятини та подряпини заднього бамперу праворуч свідчить про те, що це можливе за умовами початку руху автомобілем Mercedes-Benz 312 D, не є беззаперечним доказом причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та настанням ДТП .

Допитана в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона їхала в середньому ряду, перед нею їхала маршрутка жовтого кольору (Mercedes-Benz 311 CDI), та вона побачила, як маршрутка білого кольору Mercedes-Benz 312 D почала рух в той час, як перед нею заїжджала маршрутка жовтого кольору.

Разом з тим із наданих пояснень неможливо встановити вину у вчиненні правопорушення саме ОСОБА_1 .

Схема ДТП, пояснення сторін, свідка та характер пошкоджень не дають можливості суду достеменно встановити механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах, що могло б довести, який з транспортних засобів створив аварійну ситуацію.

При цьому сам факт зіткнення без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення ОСОБА_1 у невиконанні ним п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2024 року у справі № 487/1142/24 було закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то наявність або відсутність в діях іншого учасника дорожнього руху порушень Правил дорожнього руху України не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо недоведеності складу адміністративного правопорушення, інкримінуємого ОСОБА_1 .

За такого, суд першої інстанції вмотивовано прийняв до уваги обставини дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовані на схемі місця ДТП, зокрема щодо місця зіткнення транспортних засобів та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у матеріалах справи відсутні належні, беззаперечні докази, які б "поза розумним сумнівом" доводили, що ОСОБА_1 23 січня 2024 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх зібраних у справі доказів.

Посилання в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути неправильне вирішення справи, а за такого, не впливають на обґрунтовані висновки суду, щодо відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною, переоцінкою по іншому, доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Таким чином обставини справи суддею місцевого суду встановлені повно і об`єктивно, що спростовує твердження в апеляційній скарзі про протилежне, і наявні докази свідчать, що суддя дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

За таких обставин чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року, якою відносно ОСОБА_1 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць