Справа № 161/6479/24 Провадження №33/802/483/24 Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участі

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 - Міщук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Стретович Інни Сергіївнина постанову судді Луцького міськрайонного судуВолинської області від 18 червня 2024 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю у її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.173-2 КпАП України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №969094 від 25.03.2024 року вбачається, що 25.03.2024 року близько 08.30 години за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо матері свого співмешканця ОСОБА_1 , що виражалося у словесних образах та погрозах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої, що кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою адвокат вказує, що потерпіла вважає постанову такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин справи та такою, що підлягає скасуванню. Просить постанову скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати винною за ч.2 ст.173-2 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, захисника ОСОБА_3 - адвоката Міщук І.В., яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст.252 КпАП України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі було дотримано, а тому суддя дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно ч.2 ст.173-2 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті домашнього насильства, а саме: насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №969094 від 25.03.2024 року вбчається, що 25.03.2024 року близько 08.30 години за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо матері свого співмешканця ОСОБА_1 , що виражалося у словесних образах та погрозах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої.

Однак, місцевий суд дослідивши матеріали справи дійшов вірного висовку, що з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається ознак вчинення 25.03.2024 року ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 домашнього насильства.

Так у своїй заяві від 25.03.2024 року потерпіла ОСОБА_1 зазначила, що вранці вона прийшла до свого сина ОСОБА_4 , який разом з співмешканкою ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щоб забрати деякі речі. Постукавши, почула що до дверей підійшла ОСОБА_3 , яка почала її ображати, висловлюватися нецензурною лексикою та погрожувати, у зв`язку з чим вона викликала поліцію.

Разом з тим в своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що 25.03.2024 о 08 годині 30 хвилин він з співмешканкою ОСОБА_3 спали, почули стукіт в двері квартири. Вийшовши, він побачив працівників поліції, яких викликала його матір - ОСОБА_1 , хоча вона не попереджала про свій прихід, не телефонувала та має ключі від квартири. Стверджує, що він з ОСОБА_3 не перебували в стані алкогольного сп`яніння і, що ОСОБА_3 взагалі не спілкувалася з ОСОБА_1 ..

У своїх показаннях ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала. Пояснила, що домашнього насильства щодо ОСОБА_1 не вчиняла, не ображала та не погрожувала ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене місцевий суд вірно встановив, що висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на показаннях потерпілої ОСОБА_1 , оскільки як і сама ОСОБА_3 , так і очевидець події ОСОБА_4 заперечили описані потерпілою події.

Крім того факт існування неприязних стосунків, які склалися між ОСОБА_1 , її сином ОСОБА_4 та співмешканкою сина ОСОБА_3 , а відтак, простійні конфлікти між ними, підтверджуються наданими ОСОБА_1 письмовими доказами щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КпАП України, а також витягами з ЄРДР по факту відкриття кримінальних проваджень щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за заявами ОСОБА_1 та її зверненнями до правоохоронних органів.

Відтак, у справі відсутні прямі, належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, а тому постанова судді про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України є обґрунтованою та відповідає фактичним обставинам справи.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст.245, 280 КпАП України суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Стретович Інни Сергіївни залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного судуВолинської області від 18 червня 2024 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю у її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя