Справа № 461/2796/23 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/201/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Русенка Романа Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 9 січня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 08 квітня 2023 року, о 20 год. 59 хв., у м. Львові на вул. Під Дубом,7, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився під запис на нагрудні реєстратори 47050 та 470325. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Русенко Р.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 9 січня 2024 року, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав 10 січня 2024 року.

Вважає, постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що він не прибував до суду у зв`язку із поважними причинами, про що повідомляв місцевий суд та подавав клопотання про відкладення розгляду справи з підтверджуючими даними, окрім того ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки він виконує завдання по захисту України на південному напрямку у складі Національної гвардії України, а адвокат не міг його повідомити про час та місце розгляду справи у зв`язку із відсутністю телефонного зв`язку.

Зазначає, що досліджені місцевим судом докази не містять даних, що ОСОБА_1 8 квітня 2023 року керував транспортним засобом, на час прибуття працівників поліції транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився на підземному паркінгу ТРЦ «Форум», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7.

ОСОБА_1 та його захисник Русенко Р.І. у судове засідання апеляційного суду не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Русенка Р.І.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Русенко Р.І., у судовому засіданні участі не приймали, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №147788 від 8 квітня 2023 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;

- інформацією із рапорта старшого лейтенанта поліції Д.Кохана від 8 квітня 2023 року (а.с. 3), відповідно до якого працівники поліції було виявлено транспортний засіб «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.23 «Рух ліворуч заборонено», під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого водій відмовився;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАС №6802227 від 8 квітня 2023 року (а.с. 5) згідно із яким ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.23 та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 ПДР України;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , на якому він зазначав працівникам поліції, що керував транспортним засобом, порушив ПДР Україна, окрім того повідомляв, що вживав алкоголь із побратимом в автомобілі, під час опитування працівниками поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовився, після чого працівниками поліції роз`яснено водію наслідки відмови та повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від якого водій відмовився. Окрім того, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, відсторонили його від керування транспортним засобом, склали протокол про адміністративне правопорушення, ознайомли водія з протоколом.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 знаходився на підземному паркінгу ТРЦ «Форум», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7, та матеріали справи не містять даних які підтверджують факт керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки,як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій повідомляв працівникам поліції що керував автомобілем, окрім того до матеріалів справи долучено копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАС №6802227 від 8 квітня 2023 року, яка у встановленому законом порядку не оскаржена.

Аргументи апелянта, що місцевим судом належним чином не повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи та не враховано його клопотання про відкладення розгляду справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як убачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 та представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судові засідання призначені місцевим судом на 23 травня 2023 року, 14 червня 2023 року, 18 липня 2023 року, 13 вересня 2023 року, 02 жовтня 2023 року, 31 жовтня 223 року, 22 листопада 2023 року, 09 січня 2024 року, не з`явилися, хоча був належним чином повідомлялися про час, дату розгляду справи місцевим судом, що підтверджується судовими повістками (а.с. 12,16,20,23,25,31,33,36), подавали неодноразові клопотання про відкладення розгляду спарив.

З огляду на зазначений апеляційний суд вважає, що місцевим судом дотримано вимоги ст. 268 КУпАП та належним чином повідомлено ОСОБА_1 та його захисника про час та місце розгляду справи. Окрім того апеляційний суд зазначає, що адвокат не надав належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 не був обізнаний про час та місце розгляду справи, а тому їх неявка в судове засідання не викликана поважними причинами.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Русенку Роману Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 9 січня 2024 року.

постанову Галицького районного суд м. Львова від 9 січня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Русенка Романа Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.