Єдиний унікальний номер 725/3079/24
Номер провадження 3/725/1181/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 07.03.2024 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ухилився від від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 07.03.2024 року вигукувала в приміщенні гімназії №5 слова, які ображали честь та гідність вчителя фізкультури ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що виховну роботу з донькою провів, у вчителя пробачення попросили, та ним вжито виховних заходів з метою попередження подібних ситуацій та проведено бесіду з донькою. Крім того, виниклий конфлікт вже вичерпаний та негативних наслідків будь-якому не спричинено.

У відповідності до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З диспозиції ч.1 ст. 184 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Окрім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини її вина також підтверджується дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_3 , яка оформлена протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, його поясненнями, іншими матеріалами справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, адміністративне стягнення має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, зокрема визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, відсутність негативних суспільно-небезпечних наслідків, в даному випадку слід обмежитись усним зауваженням, оскільки застосування такого виду виховного заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.22, 23, 24, 33-35, 283-285, 294, 184 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна