П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., за участі особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія оператора роти радіоелектронної боротьби, військовий квиток НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 175-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 75 від 03.09.2024 за ч. 2 ст.175-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з даними протоколу 18.08.2024 року в с. Оріховиця, Ужгородського району Закарпатської області, в місці розташування військової частини НОМЕР_2 , під час дії особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні, будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді водія роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_2 , всупереч вимогам Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного Статут ЗСУ та своїх функціональних обов`язків, а саме будучи закріпленим водієм за автомобілем УАЗ моделі 31514 р.н. НОМЕР_3 , який був несправним, не забезпечив належне зберігання автомобіля УАЗ моделі 31514 р.н. НОМЕР_3 , внаслідок якого даним транспортним засобом заволодів ОСОБА_2 , покинув межі військової частини НОМЕР_2 та здійснив ДТП в м. Ужгород.

При цьому, старший солдат ОСОБА_1 будучи свідком, як ОСОБА_3 заволодів транспортним засобом, не здійснив ніяких дій припинення цього. Після чого, не повідомив командуванню військової частини НОМЕР_2 , що ОСОБА_3 заволодів автомобілем УАЗ моделі 31514 р.н. НОМЕР_3 , та поїхав у невідомому напрямку.

Вказані дії, старшого солдата ОСОБА_1 створили передумову для експлуатації несправного автомобіля УАЗ моделі 31514 р.н. НОМЕР_3 та вчинення правопорушення ОСОБА_2 , внаслідок чого даний автомобіль покинув межі військової частини та в подальшому призвело до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ДТП.

Виходячи з вище викладеного, старший солдат ОСОБА_1 всупереч вимог: статті 9 Статуту ВС ЗСУ на військовослужбовців покладаються обов`язки, що визначаються статутами та порадниками Збройних Сил України; стаття 11 Статуту ВС ЗСУ зобов`язує військовослужбовців свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; стаття 12 Статуту ВС ЗСУ, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, Лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо); стаття 13 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; статті 16 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗС України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; статей 1-5 ДС ЗСУ військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, підтримання у військових частинах (підрозділах) статутного порядку.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство.

Так, старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , всупереч вище вказаних вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного Статут ЗСУ, не виконував своїх функціональних обов`язків, не припинив протиправних дій ОСОБА_2 та не повідомив вище командування про вище вказані обставини, чим здійснив недбале ставлення до військової служби в умовах воєнного стану, чим явно проігнорував встановлений порядок проходження військової служби, що призвело до суспільно негативних наслідків. Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, такий був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, причин неявки суду не повідомив. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження. Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, такий неодноразово продовжено. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації (далі мобілізація). Мобілізацію вказано провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської,Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк такої неодноразово продовжено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з пунктом 16 ч. І розділу 1 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Згідно з п. 12 ч. І розділу 1 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Прийнявши військову присягу на вірність Українському народові ОСОБА_1 взяв на себе обов`язки завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно i чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те чи були покладені ті чи інші обов`язки на певну особу.

З суб`єктивної сторони, правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.

До матеріалів справи додано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 75 від 03.09.2024 року (від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився), акт про відмову у підписанні протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2024, пояснення ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу, пояснення ОСОБА_5 про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу, військовий квиток НОМЕР_1 , витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №100 від 06.07.2024 про призначення ОСОБА_1 на посаду оператора відділення радіоелектронної боротьби, службову характеристику ОСОБА_1 , рапорт ОСОБА_6 від 19.08.2024, матеріали дорожньо-транспортної пригоди, схем дорожньо-транспортної пригоди від 18.08.2024, фототаблиці ДТП, у яких відсутні відомості про несправність авто, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №18 12.08.2024 зі схемою розміщення місць стоянки військової техніки, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №13 від 10.07.2024 про закріплення ОСОБА_1 . водієм, пояснення ОСОБА_7 про, те що ніхто не доповідав про несправність автомобіля та заборону його виїзду, пояснення ОСОБА_8 про перебування у звільненні, заволодіння авто ОСОБА_9 , недоліки в обслуговуванні авто, пояснення ОСОБА_1 про повідомлення ОСОБА_10 про те, що даний автомобіль не використовується, після чого ОСОБА_10 покинув межі військової частини, ненадання шляхового листа і чек-талону, про технічний стан машини не повідомлявся нікому, оскільки машина була у справному стані, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №209 від 26.06.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що автомобіль 18.08.2024 був у справному стані, це був вихідний день, в частині заборонено використання авто у вихідний день, шляховий лист не оформляв. Капітан ОСОБА_3 є вищим за званням та по посаді. У той день ОСОБА_1 знаходився у наметі, а коли почув шум біля авто, вийшов, капітан там вже сидів за кермом. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_11 , що машину не можна використовувати, а той сказав, що йому потрібно їхати, що нічого не буде та наказав йти займатися своїми справами. ОСОБА_3 проігнорував усі слова ОСОБА_1 , завів машину і поїхав, ключів у такій машині нема. ОСОБА_12 повідомив, що намагався зв`язатися зі своїм командиром ОСОБА_8 , щоб повідомити про дану обставину, а той тоді знаходився у звільненні, одразу не зміг додзвонитись, вдалося зв`язатися лише через півтори години, а ще через півгодини ОСОБА_8 прибув у частині і дізналися всі про ДТП. Повідомив, що не працює на посаді водія, має водійське посвідчення, тому за ним закріпили дане авто. При наданні письмових пояснень працівником ВСП не було зазначено усі повідомлені ОСОБА_1 обставини даної події, такі є неповними, просив врахувати надані усні пояснення. Також ОСОБА_1 повідомив, що був вихідний день, очевидці подій були відсутні, тому просив врахувати надані пояснення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши особу, враховуючи надані пояснення у сукупності з іншими доказами, судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів несправності авто УАЗ, повідомлення про обставини вжиття заходів ОСОБА_13 з доповіді безпосередньому керівнику про заволодіння авто, враховує, що ОСОБА_1 є підпорядкованою особою у званні та посаді ОСОБА_11 , який ігнорував його слова, неперебування ОСОБА_1 на посаді водія, а закріплення за ним авто, суд не вбачає наявність об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення та суб`єктивної сторони, яка полягає саме в недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп 2010 зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, випливає, що за відсутності в матеріалах справи у достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено наявності недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Розпочате провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9-11, 172-15,247,283,284 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда