ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до постанови, 25 жовтня 2023 року, о 23 год. 50 хв. у с. Минай, вул. Волошина, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_1 під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цими діями водій ОСОБА_1 , порушив вимоги п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

З постанови також вбачається, що 25 жовтня 2023 року, о 23 год. 50 хв., у с. Минай, вул. Волошина, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з указаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, просить оскаржувану постанову скасувати, провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу відповідних адміністративних правопорушень.

Одночасно останній порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що 25.01.2024 була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови, тобто ОСОБА_1 фактично був позбавлений можливості висловити свою позицію щодо встановлених судом обставин й відповідно реалізувати право на апеляційний перегляд судового рішення. Зазначає, що відповідно до реєстру судового рішення повний його текст з наведенням суддею мотивів прийняття відповідного рішення надано доступ лише 01.02.2024, та отримано ОСОБА_1 в канцелярії суду лише 22.02.2024 про що свідчить його розпис у матеріалах справи. Також просив суд врахувати той факт, що ОСОБА_1 за фахом є лікар і через відрядження в м. Київ у період з 22 січня по 05 лютого 2024 року не мав можливості особисто відвідувати приміщення суду для отримання процесуальних документів. Разом з тим на його поштову кореспонденцію жодних листів не надходило, тому вважає, що обчислення десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді слід рахувати не з моменту оголошення усної частини судового рішення, а з моменту отримання повного тексту рішення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на оскарження судового рішення, вважаю, що в поновленні строку на оскарження постанови суду необхідно відмовити та повернути скаргу особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами апеляційного суду від 15.02.2024 відмовлено захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Бадзелюку П.П. у поновлені строку на апеляційне оскарження та від 11.03.2024 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки поважних причин для пропуску строку не було. Запізніле ознайомлення з постановою суду є недостатньою обставиною для поновлення пропущеного строку, оскільки це порушує принцип правової визначеності правосуддя. Ці судові рішення набрали законної сили і є остаточними.

Предметом оцінки у них були ті ж обставини, на які послався апелянт у своєму клопотанні про поновлення строку від 26.04.2024.

Разом з тим посилання апелянта в клопотанні на той факт, що ОСОБА_1 за фахом є лікар і через відрядження в м. Київ у період з 22 січня по 05 лютого 2024 року не мав можливості особисто відвідувати приміщення суду для отримання процесуальних документів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки 25 січня 2024 року ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції та надавав суду пояснення стосовно обставин справи.

Відтак, ОСОБА_1 був обізнаний про прийняту суддею постанову, а також з порядком та строками її оскарження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації його права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Отже, апеляційний суд в цьому провадженні не вважає можливим переоцінити обставини, що вже були оцінені судом в постановах від 15.02.2024 та від 11.03.2024, які є обов`язковими до виконання в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Переоцінка тих самих обставин у цій же справі і прийняття іншого рішення були б порушенням юридичної визначеності як складової принципу верховенства права.

Інших об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження постанови судді у визначений законом строк, ОСОБА_1 у клопотанні не наведено.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Приймаючи рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 як особі, що її подала у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2024 року, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага