ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1031/24 Справа № 212/978/24 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника Новака А.М.,

апеляційні скарги захисника Новака А.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 08 січня 2024 року о 02:29 годині в м. Кривому Розі по вул. Січеславська, біля буд. 25 керував транспортним засобом «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі КП «КБЛНПД» ДОР» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 08 січня 2024 року о 02:29 годині в м. Кривому Розі по вул. Січеславська, біля буд. 25 керував транспортним засобом «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою стосовно якої постановою Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року у ВП №57327331, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційних скаргах захисник Новак А.М. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що було допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права.

Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, йому не запропонували пройти огляд в медичному закладі. Крім того, працівники поліції одразу після зупинки водія, без встановлення тих чи інших ознак сп`яніння, висунули йому пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про упередженість дій працівників поліції задля притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що в діях ОСОБА_1 немає умислу на порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній діяв в стані крайньої необхідності, оскільки йому було необхідно доставити додому свою дружину для прийняття нею медикаментів.

Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає, що наведене свідчить про порушення порядку огляду, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП має наслідком його недійсності.

Щодо складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що зазначена постанова надсилалась на адресу боржника ОСОБА_1 , була вручена йому чи повернута на адресу ДВС з відповідними відмітками. Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 мав умисел на вчинення інкримінованого йому правопорушення та, що останній усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав шкідливі наслідки і бажав їх настання.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свої апеляційні скарги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в них. Вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового засідання.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_2 не підлягають задоволенню за таких підстав:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 08 січня 2024 року о 02:29 годині в м. Кривому Розі по вул. Січеславська, біля буд. 25, керував транспортним засобом «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі КП «КБЛНПД» ДОР» відмовився, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 08 січня 2024 року о 02:29 годині в м. Кривому Розі по вул. Січеславська, біля буд. 25 керував транспортним засобом «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою стосовно якої постановою Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року у ВП №57327331, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, а вина підтверджується дослідженими під час апеляційного розгляду та судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 636176 та №636094 від 08 січня 2024 року, в яких викладені обставини скоєних правопорушень ОСОБА_1 , передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідно;

-направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 січня 2024 року, в якому зазначені ознаки сп`яніння, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 та відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

-письмовим роз`ясненням ОСОБА_1 від 08.01.2024 року про відсторонення від права керування транспортним засобом;

-рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Городнічука Є. від 08.01.2024 року, в якому викладено обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку;

-копією постанови Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 25.08.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № 57327331;

-відеозаписом, на якому зафіксовано вчинення правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції в комендантську годину та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 08 січня 2024 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Посилання сторони захисту на норми ст. 74 КАС України при оцінці доказів апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційним судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою, вони містять всі необхідні реквізити та їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України. Вказані протоколи містять підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інформацію, що до протоколу додається відеозапис. Особа, щодо якої складений протокол, ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується відповідним підписом зазначеним в протоколі.

Посилання захисника на відсутність умислу у ОСОБА_1 на вчинення адміністративних правопорушень, що свідчить про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним, такі доводи були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції та їм надано повну оцінку, та спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 після відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння не було запропоновано працівниками поліції пройти огляд у закладі охорони здоров`я, спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу самостійно повідомив працівникам поліції про те, що він вживав алкоголь, та повідомив, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатору «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я, зазначивши при цьому, що це є його правом.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції чи незгоди з їх діями не виказував, усних чи письмових зауважень до протоколу не надав, натомість в письмових поясненнях доданих до протоколу про адміністративне правопорушеня, підтвердив фактичні обставини викладені в протколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не було відомо про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовані дослідженим судом відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу самостійно повідомив працівникам поліції про наявність заборгованості по аліментам, і встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

На думку апеляційного суду суд 1-ї інстанції правильно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 08.01.2024 року о 02:29 годині стану крайньої необхідності та в повному обсязі обґрунтував такий висновок, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

З відеозапису вбачається, що за час з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту завершення оформлення адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 , він жодного разу не повідомив поліцейським, що він поспішає, оскільки його дружина у тяжкому стані, що йому потрібно до лікарні з метою надання їй допомоги, проте ОСОБА_1 повідомив, що він разом з дружиною перебував у гостях, де вживали спиртні напої і оскільки дружина має захворювання на епілепсію, то вона «розбушувалась» і він везе її додому, щоб не ночувати у друзів, та боїться везти її до тестя, а отже доводи захисника, що ОСОБА_1 мав виключні та непереборні обставини, що змусили його відмовитись від проходження медичного огляду, спростовуються оглянутими відеозаписами.

Крім того, з відеозапису вбачається, що зважаючи на залишення ОСОБА_1 транспортного засобу на місці зупинки, поліцейські викликали ще один екіпаж і відвезли ОСОБА_1 з дружиною та дочкою додому, при цьому з боку останніх прохання відвезти у лікарню зафіксовано не було.

Під час апеляційного розгляду будь-яких ґрунтовних пояснень, а так само й доказів про те, що ОСОБА_1 має необхідність надання екстреної допомоги, що він не мав можливості викликати швидку медичну допомогу за адресою перебування до того, як сісти за кермо автомобіля і їхати додому після вживання спиртних напоїв, і що дружина перебуває в загрозливому для життя стані, в матеріалах справи не містяться.

Судом 1-ї інстанції правильно надано оцінку долученому стороною захисту консультаційному висновку лікаря-невролога, з якого вбачається лише те, що ОСОБА_3 має певний діагноз (не зазначається судом з огляду на відсутність згоди на це особи), дата висновку 24.01.2024, а також, що вона пройшла обстеження 24.01.2024 року, тобто через 16 днів після складання протоколів відносно ОСОБА_1 .

Отже, на думку апеляційного суду, суд 1-ї інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що були наявні обставини, які обумовили вчинок ОСОБА_1 відмовитись від проходження медичного огляду у встановленому порядку, і ця ситуація не може бути визнана як стан крайньої необхідності.

Доводи сторони захисту про відсутність письмового направлення водія на огляд до медичного закладу, як такі, що безумовно свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі, були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, та їм було надано обгрунтовану оцінку. Під час апеляційного розгляду такі доводи також не приймаються, та спростовуються наявним в матеріалах справи відповідним направленням водія ОСОБА_1 від 08.01.2024 року.

Інші доводи апеляційних скарг не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 та ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 після об`єднання двох протоколів про адміністративне правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника, тому доводи сторони захисту щодо суворості адміністративного стягнення є необґрунтованими.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Новака А.М. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника Новака А.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин