Справа № 629/2448/24
Номер провадження 3/629/801/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2011 року народження і ОСОБА_3 , 2015 року народження, працюючого в ПОСП «Агросвіт» водієм, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснені права,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 неналежним чином виконав передбачені законом батьківські обов`язки щодо забезпечення належного виховання свого неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 19.04.2024 о 17-06 год. по вул.1 Травня в с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, керував скутером «Honda dio», який не зареєстрований у Законному порядку, без номерного знаку, який не має права керування таким транспортним засобом, чим наражав життя та здоров`я на небезпеку, чим порушив вимоги ст.150 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення, згідно яких просив розглунити справу за його відсутності, провину не визнає, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1,245 КУпАП та своєчасному розгляду справи, в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

Суб`єкт цього адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить єдиного визначення поняття «неповнолітні». Одна група нормативно-правових актів (Сімейний кодекс України, Цивільний кодекс України) поняття «малолітній» та «неповнолітній» співвідносять, як частини цілого, яким є поняття «дитина». Тобто поняття «дитина» включає дві складові: «малолітній» та «неповнолітній», які є окремими самостійними групами.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Інша група нормативно-правових актів (Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України) неповнолітній включає всю вікову протяжність, до 18 років, а малолітній (малолітня особа) відноситься до неповнолітнього, з 14 років. Тобто малолітній та неповнолітній співвідносяться між собою як частина й ціле, а термін «дитина» не використовується.

Так, сукупний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів в співвідношенні із завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, свідчить про те, що термін «неповнолітні діти», який використовується у статті 184 КУпАП охоплює коло осіб, які не досягли повноліття, тобто яким не виповнилося 18 років, права і свободи яких перебувають під особливою охороною держави.

Згідно п.3,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.34 ЗУ «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно ст.6 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженої постановою КМУ від 8 травня 1993 р. №340, Право на керування транспортними засобами надається особам, які досягли: шістнадцятирічного віку - категорії А1, А; вісімнадцятирічного віку - категорії В1, В, С1, С; дев`ятнадцятирічного віку - категорії BE, C1E, СЕ; двадцятиоднорічного віку - категорії D1, D, D1E, DE, Т.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг віку повнолітня.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своє вини у вчиненні вищевказаного правопорушення, його винуватість підтверджується наступними доказами: копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; талоном на скутер «Honda dio»; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив факт керування його неповнолітнім сином ОСОБА_2 скутером і відсутністю у нього водійського посвідчення, за його він як батько несе відповідальність від 19.04.2024; письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 про підтвердження фату керування ним без посвідчення водія скутером; розпискою ОСОБА_1 про отримання неповнолітнього сина і скутера та відеозаписом з місця події від 19.04.2024.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме: ухилення батька від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого неповнолітнього сина.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст.23 КУпАП).

При накладенні стягнення відповідно до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка раніше, відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувалась; відсутність обставин, що обтяжують та обставин, що пом`якшують відповідальність, за вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.24,184 ч.1,283,284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді попередження.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківській апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО