Справа №522/6489/24
Провадження №3/522/3777/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 травня 2024 року Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Перебендюка Д.К., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Додурич С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно - 11.04.2024, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст.45, п.п.2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП за ознаками: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні надав наступні пояснення.

21.03.2023 його призначено на посаду офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перед призначенням на займану посаду ним було подано декларацію про доходи за 2022 рік. До цього часу він не займав посад, які передбачають обов`язок подачі декларації про доходи та не мав відповідного досвіду. Після призначення на посаду він звертався до фахівців юридичного відділу Приморського РТЦК з приводу надання роз`яснень, які йому повідомили, що він не зобов`язаний подавати декларацію про доходи за 2022 рік, оскільки вперше призначений на посаду у березні 2023 року. Крім того, відповідну декларацію він подав перед призначенням на посаду. Водночас він ознайомився із роз`ясненнями, що містяться на офіційному сайті НАЗК. У розділі роз`яснень «Які види декларації існують, та коли їх подавати і який звітний період вони охоплюють» зазначено, що обов`язок подавати щорічну декларацію виникає у суб`єкта декларування щороку протягом строку здійснення діяльності (продовжується діяльність) та наступного року після припинення діяльності (після звільнення). В контексті наведених роз`яснень, враховуючи що у 2023 році він не продовжував діяльність а лише був призначений вперше, подавши перед цим декларацію за попередній рік, він вважає, що діюче законодавство не покладає на нього обов`язку подавати повторно декларацію за 2022 рік після призначення на посаду у березні 2023 року. На початку квітня 2024 року з приводу неподання декларації за вказаний період його викликали для надання пояснень до УСР ГУНП, де працівник поліції повідомив йому, що у випадку неподання декларації про доходи за 2022 рік його буде притягнуто до кримінальної відповідальності. У зв`язку із цим він подав декларацію про доходи за 2022 рік 11.04.2024 року, хоча і вважає, що не має такого обов`язку.

На підтвердження своєї правової позиції ОСОБА_1 надав суду роздруківки роз`яснень із сайту НАЗК, якими він користувався.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку прокурора, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У той же час процесуальне законодавство ґрунтується на доказах, які мають бути належними та допустимими, тобто мають містити інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи. Дії або бездіяльність при цьому повинні вчинятися умисно.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що він не мав жодного умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки вважає, що діюче законодавство не покладає на нього обов`язку подавати декларацію про доходи за 2022 рік, враховуючи, що його було призначено на посаду 21.03.2023 року, та перед призначенням він подав відповідну декларацію за 2022 рік. На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 послався на роз`яснення, що містяться на офіційному сайті НАЗК.

Суд не погоджується із твердженнями ОСОБА_1 щодо відсутності у нього обов`язку декларування доходів за 2022 рік, оскільки його було призначено на посаду 21.03.2023 року, після чого у нього виник відповідний обов`язок, обмежений конкретними часовими межами, а саме до 1.04.2023 року.

Разом із цим, аналіз пояснень та поведінки ОСОБА_1 , відсутність у нього досвіду суб`єкта декларування у минулому дають підстави вважати, що він припустився добросовісної помилки, тобто безневинно помилився при оцінці своєї поведінки як правомірної.

Юридична помилка розуміється як правозначуща дія чи бездіяльність у стані добросовісної омани, результат якої не відповідає її меті (цілям), може або має бути виправленим, не спричинює або спричинює юридичну відповідальність. Неусвідомлюваність помилки в мисленні традиційно відображає термін «добросовісна омана» (усвідомлюваність помилки означає відсутність «стану омани»). За джерелом омани необхідно розрізнювати дію (бездіяльність) у стані омани як результату помилки та дію (бездіяльність) у стані омани як результату обману. Юридична помилка як безвинне діяння, унеможливлює умисел як форму вини та виключає відповідальність особи.

Одним із факторів, що призвели до неусвідомлення помилки ОСОБА_1 , є також складність та неякісність діючого законодавства, які мають наслідком неправильне його розуміння та різне тлумачення.

Роз`яснення НАЗК щодо видів декларацій та випадків їх подання, в яких зазначено про те, що обов`язок подавати щорічну декларацію виникає у суб`єкта декларування щороку протягом строку здійснення діяльності за умови продовження його діяльності, ОСОБА_1 помилково сприйняв як підставу не подання декларації, оскільки він не працював у звітному періоді (2022 року) а тому вважає, що не продовжував діяльність, як суб`єкт декларування.

Рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Встановлені під час судового розгляду обставини, вказують на відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність чи внаслідок добросовісної помилки, яку він не усвідомлював, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.176-2 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали містити докази того, що останній усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасної подачі декларації, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання. Утім, таких доказі суду не надано.

Дії ОСОБА_1 , хоча формально і відповідають ознакам правопорушення, пов`язаного із корупцією, утім не призвели до настання істотних наслідків чи шкоди, оскільки останній подав декларацію про майновий стан за 2022 року перед призначенням на посаду. Повторне подання аналогічної за змістом декларації у 2024 році за своєю суттю є надмірним формалізмом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, у зв`язку із чим останній не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.176-2 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 9, 251, 254, 176-2, 247, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.176-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: