Номер провадження: 33/813/1418/24
Номер справи місцевого суду: 521/1661/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1 ,

адвоката правопорушника Баженова Д.В.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

адвоката потерпілого Трубецької М.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на підставі якої застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:

За фактом ДТП,що мала місце 25 січня 2024 року о 13 годині 28 хвилин, у м.Одесі на перехресті вулиці Івана та Юрія Лип та вулиці Генерала Петрова, за участю а/м BMW 330D, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та а/м Skoda Octavia А7, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 25.01.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 731649 за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 25.01.2024 року о 13 годині 28 хвилин, у м.Одесі по вулиці Генерала Петрова, 33, на перехресті доріг вул. Генерала Петрова та Івана та Юрія Лип, де рух регулюється сигналами світлофора, керуючи а/м BMW 330D, д.н.з НОМЕР_1 , рухався на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю Skoda Octavia А7, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який закінчував поворот ліворуч, в результаті чого сталось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на підставі якої застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) ОСОБА_1 виїхав на перехрещення проїзних частин на мигаючий зелений сигнал світлофора, що не забороняє подальший рух;

2) ОСОБА_1 діяв відповідно до вимог п. 16.8 ПДД.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року, мотивуючи тим, що діяв на виконання вимог постанови Одеського апеляційного суду від 07 травня 2024 року для усунення недоліків.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси винесено 02 квітня 2024 року.

Вперше апеляційну скаргу було подано 12 квітня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку з дати винесення постанови.

Проте постановою Одеського апеляційного суду від 07 травня 2024 року апеляційну скаргу захисника Баженова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, разом з доданими до неї матеріалами, повернута особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю витягу з договору про надання правової допомоги.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Одеського апеляційного суду від 07 травня 2024 року була оприлюднена на сайті реєстру 10 травня 2024 року.

Вдруге ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 10 травня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку з дати винесення постанови

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.7.3. «ґ» ПДР України сигнали світлофора мають такі значення жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Порушення правил вимог 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731649 від 25.01.2024 в якому наведені обставини ДТП, яка мала місце 25.01.2024 (а.с. 1);

-схемою місця ДТП (а.с. 2);

-поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 3);

-поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 4);

-відеозаписами з камер відеоспостереження з вказаної ділянки проїжджої частини (а.с.37).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 виїхав на перехрещення проїзних частин на мигаючий зелений сигнал світлофора, що не забороняє подальший рух, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису події ДТП зафіксовано, що транспортний засіб BMW 330D, д.н.з НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Генерала Петрова на великій швидкості наблизився до перехрестя, де сталась ДТП, рухаючись в правому ряду, в той час як інші транспортні засоби, що знаходились в лівому ряду в попутному напрямку вже зупинились на забороняючий рух сигнал світлофора, що зафіксовано на 00:00:55-00:01:05 хв (диск 1, назва файлу «Ген. Петрова І. та Ю. Лип_2657_to_2951.MP4»).

Також, з відеозапису вбачається, що в момент виїзду ОСОБА_1 на перехрестя, транспортним засобам, що рухались в перпендикулярному напрямку по вул. Івана та Юрія Лип, горів сигнал світлофору «жовтий з червоним», що згідно схеми роботи світлофорного об`єкту відповідає жовтому сигналу світлофору в напрямку руху автомобіля під управлінням ОСОБА_1 по вул. Генерала Петрова.

Згідно п. 8.7.3. «ґ» ПДР України сигнали світлофора мають такі значення - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Таким чином, ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДД проїхавши на заборонений знак світлофору, а саме жовтий, що свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 діяв відповідно до вимог п. 16.8 ПДД, то апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 16.8 ПДР України визначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Проте, із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що транспортний засіб BMW 330D, д.н.з НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , здійснив виїзд на перехрестя вул. Генерала Петрова та вул. Івана та Юрія Лип вже після того як загорівся жовтий сигнал світлофору, який забороняє рух (диск 1, назва файлу «Ген. Петрова І. та Ю. Лип_2657_to_2951.MP4»).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був в змозі оцінити дорожньо-транспортну обстановку та вжити дії задля запобігання створення дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, посилання апелянта на те, що він діяв відповідно до вимог ПДД є безпідставними.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. Вказані доводи є голослівними, непідтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік