Справа № 541/551/24
Номер провадження3/541/305/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Миргород

Cуддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л. Г., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання, якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2024 року серії ВАД № 369059, 09 лютого 2024 року близько 16 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного насильства, а саме штовхав та ображав свого батька ОСОБА_2 внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, обставини викладені в протоколі заперечив. Пояснив, що півроку доглядає за своїм батьком ОСОБА_2 , який є інвалідом. Батько говорить, що він не доглядає за ним і вживає алкогольні напої, хоча це неправда.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є сусідкою і з 1970 року проживає поряд з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 . Пояснила, що спілкується з ОСОБА_2 , який переніс інсульт у зв`язку с чим часто забуває деталі свого життя. Син здійснює догляд за ОСОБА_2 . Вона ніколи не бачила ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Батько ніколи не скаржився на нього. Коли у сусідів була поліція, то син покликав її. В будинку були два працівника поліції. ОСОБА_2 сидів у кріслі, запитав її, чого вона прийшла. Обстановка в будинку була звичайна. У її присутності ніяких розмов між батьком та сином не було. Вона побула деякий час та пішла додому. ОСОБА_1 сидів у нормальному стані, не п`яний, пояснив, що батько викликав поліцію. Все відбувалося після обіду. Таких випадків ніколи не було до того. Пояснила, що ОСОБА_1 іноді, коли виходить з дому, просить її , щоб вона навідувалася до батька. Вона заходить, розмовляє з ОСОБА_2 , вони обговорюють новини.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Встановлено, що за даними протоколу про адміністративні правопорушення від 09.02.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 , йому у вину поставлено вчинення домашнього насильства, а саме умисних дій фізичного та психологічного характеру.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Слід зазначити , що звичайна сімейна сварка не характерна для об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, даних, які б беззаперечно доводи наявність шкоди, заподіяної діями фізичного та психологічного характеру ОСОБА_1 фізичному та психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , чи ймовірність заподіяння такої шкоди, в матеріалах справи немає. Свідок ОСОБА_3 , яка була присутня під час складання протоколу, заперечує факт знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки зазначає ,що обстановка в будинку була звичайна, потерпілий сидів у кріслі, ніяких ознак застосування відносно нього фізичного або психологічного насильства вона не бачила і він їй про це не казав.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії»), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Уст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченогоч.1 ст. 173-2 КУпАП, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.173,185, 247, 251, 252, 256, 266, 280,283, 284-285,294 КУпАП, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова