Провадження № 3/127/3439/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 07.04.2024 о 17.20 год. по вул. Д. Нечая, 7-а в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , під час перестроювання з лівої смуги в праву не надав переваги в русі автомобілю марки BMW, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок цього автомобіль марки BMW, д.н. НОМЕР_2 , допустив зіткнення з бордюром, що призвело до отримання ним механічних пошкоджень.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він рухався своєю смугою руху і напрямок не змінював.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Зі змісту пункту 10.3 ПДР випливає, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схема ДТП, на якій зафіксоване розташування транспортних засобів та виявлені у них пошкодження.

Суд вважає за доцільне зауважити, що у письмових пояснень ОСОБА_2 наявне посилання на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з керованим ним автомобілем, що у подальшому призвело до зіткнення керованого ним автомобіля з бордюром. Однак зі схеми ДТП випливає, що пошкодження автомобіля марки BMW, д.н. НОМЕР_2 , зафіксовані з правої сторони. При цьому зі змісту наданої суду схеми ДТП випливає, що у автомобілі марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , будь-які пошкодження не виявлені. Зазначені відомості узгоджуються з наданою суду копією акту огляду транспортного засобу, відповідно до якого будь-які пошкодження у автомобілі марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , виявлені не були. Окрім цього, з оглянутого в судовому засіданні запису з камер зовнішнього спостереження були підтвердженні пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він не змінював напрямок руху, а здійснював рух у своїй смузі руху.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, наданими суду доказами у їх сукупності не були підтверджені обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, натомість були підтверджені показання ОСОБА_1 в частині того, що він не змінював напрямку руху.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: