Справа № 344/7764/24
Провадження № 3/344/3278/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ст. 124, ст. 124, ст. 122-4, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих протоколів ОСОБА_1 вчинила порушення, будучи учасником дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, за наступних обставин.

Так, 18.04.2024 о 16 год 35 хв в м. Івано-Франківську по вул. Української Перемоги, 11 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Lexus», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилася в безпечності та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб «Hyundai Santa FE» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_1 , будучи причетною до ДТП, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3б), 10.1, 13.1, 2.10а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 18.04.2024 о 17 год 50 хв в м. Івано-Франківську по вул. Військових,2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Lexus», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилася в безпечності та здійснила наїзд на транспортний засіб «Ford Edge» н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля узбіччя. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_1 , будучи причетною до ДТП, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3б), 10.9, 2.10а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якій роз`яснено вимоги ст.268 КУпАП, вину у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушеннях не визнала. Пояснила, що того дня вона була на роботі та договорилася зустрітися з подругою в кафе. Знаючи, що буде вживати алкогольні напої ключі від свого автомобіля, ще будучи на роботі, віддала знайомій ОСОБА_3 , яка поїхала на її автомобілі у своїх справах. Коли вона була у кафе, їй зателефонувала ОСОБА_3 та сказала, що паркуючи авто біля її будинку здійснила наїзд на припаркований автомобіль, однак видимих пошкоджень не має. По телефону вона також сказала, що ключі залишить дитині, бо поспішає. Уже після того як вона прийшла додому, приїхали працівники поліції та почали оформляти матеріали про ДТП, її пояснення про те, що вона не керувала транспортним засобом до уваги взяті не були. Враховуючи те, що вона не була водієм та не скоїла вказані правопорушення просила провадження в справі закрити за відсутності події та складу адміністративних правопорушень.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 18 квітня 20204 близько обіду взяла у ОСОБА_4 ключі від її автомобіля та договорилася, що ввечері привезе автомобіль уже їй додому. Коли приїхала до будинку, то здаючи заднім ходом зачепила припаркований автомобіль. Вийшла подивитися, пошкоджень на авто не було, з власником того автомобіля вона розмовляла і він жодних претензій їй не заявляв. Ключі від авто вона залишила дитині ОСОБА_5 і сама пішла додому. Щодо ДТП о 16 год 50 хв, то вказала, що жодного удару чи наїзду на інший транспортний засіб вона не відчула, а тому і не зупинялася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши письмові матеріали справи (протоколи про адміністративне правопорушення; схеми місця ДТП від 21.03.2024; письмові пояснення , відеозаписи, вважаю наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 та 122-4 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозицією ст.122-4КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Разом з тим, при розгляді справи в суді із заперечень ОСОБА_1 встановлено, що вона заперечує факт керування транспортним засобом за вказаних у протоколах обставинах та вчинення зіткнення з автомобілями, за вказаних у протоколі обставин.

При цьому ні протокол, ні додані матеріали як окремо, так і в сукупності не містять жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані твердження ОСОБА_1 про не вчинення нею інкримінованих правопорушень та підтверджували б факт керуванням нею транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортних пригод.

Зокрема, до матеріалів справи не було додано відповідного протоколу огляду автомобіля «Lexus», н.з. НОМЕР_1 , яким, на думку посадової особи, яка склала протокол, керувала ОСОБА_1 , на якому були б зафіксовані сліди пошкодження в результаті дорожньо-транспортних пригодипід час зіткнення з автомобілем «Hyundai Santa FE» та автомобілем «Ford Edge», за вказаних у протоколах обставинах.

Також викладені в протоколах обставини не підтверджені висновками (дослідженнями) автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, які б підтверджували, що пошкодження на вказаних транспортних засобах утворилися саме в результаті їхнього контактування між собою, зокрема в ході дорожньо-транспортної пригоди, обставини скоєння якої викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому пояснення ОСОБА_6 вказують, що за кермом була жінка, яку за його описом неможливо ідентифікувати. Такі пояснення не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих правопорушеннях, оскільки вказані пояснення викликають обґрунтовані сумніви в доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом.

Із долученого до адміністративної справи відеозапису вбачається, що 18.04.2024 року близько 16 год 35 хв транспортний засіб «Lexus» здійснював рух по вул. вул. Української Перемоги, 11. З письмових пояснень ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль «Lexus» чорного кольору своєю правою частиною зачепив ліве дзеркало заднього виду автомобіля марки «Hyundai Santa FE». Особою, не вказано, хто саме перебував за кермом автомобіля «Lexus». На інших відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів адміністративної справи, зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів.

Таким чином, досліджені суддею докази викликають обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 здійснювала керування автомобілем у період часу з 15-00 год до 18-00 год 18 квітня 2024 року та за вказаних у протоколі обставин допустила зіткнення з автомобілями.

Із долученого до адміністративної справи відеозапису вбачається, що 18.04.2024 року близько 16 год 35 хв транспортний засіб «Lexus» здійснював рух по вул. вул. Української Перемоги, 11. З письмових пояснень ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль «Lexus» чорного кольору своєю правою частиною зачепив ліве дзеркало заднього виду автомобіля марки «Hyundai Santa FE». Особою, не вказано, хто саме перебував за кермом автомобіля «Lexus». На інших відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів адміністративної справи, зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів.

Протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі, без підтвердження іншими доказами, не є вичерпними та належними доказами вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень та не являють собою імперативного факту доведеності вини, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124,124, 122-4, 122-4 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення не доведені належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 124, 122-4, 247, 283, 284, 285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 124, ст. 122-4, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іванна КОВАЛЮК