Справа № 444/1905/24 Головуючий у 1 інстанції: Зелізко Р.Й.
Провадження № 33/811/855/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вольського Андрій Богдановича на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віднів, Жовківського району Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого шиномонтажником ПП "Шипшина", паспорт № НОМЕР_1 виданий 17.10.2019 року; орган, що видав - 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 26.04.2024 о 22 год 15 хв в селі Віднів на вул. Центральна, 26 Львівського району, Львівської області, керував транспортним засобом - скутером марки "HONDA DIO", без номерного знаку НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера "Драгер" 6810, результат 1,26 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Вольський А.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при винесенні постанови, суддя місцевого суду не надав належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує, що в інкримінований час керував скутером марки "Хонда Діо", проте в стані алкогольного сп`яніння не перебував, з результатом газоаналізатора (тестування), який використовувався працівникам поліції на місці складання протоколу не погоджувався. Про те чи згідний з результатом тестування ніхто не цікавився. Про можливість оскарження результату тестування шляхом проходження медичного огляду в медзакладі обізнаним не був, оскільки в такій ситуації перебував вперше, та таке право після продування алкотестера не роз`яснювалось.

Зазначає, що із відеозапису вбачається, що при написані пояснення поліцейський застосував психологічний вплив на ОСОБА_1 , який виразився в тому, що ОСОБА_1 було відмовлено в його бажанні написати пояснення, а також поліцейський дозволив писати лише одне речення та лише в одній лінійні протоколу.

Зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості походження диску, а також відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Вольський А.Б. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення, 28.06.2024 судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону захисника адвоката Вольського А.Б., що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 23.01.2023 року.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 752051 від 26.04.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме алкотестер "Драгер" 6810 результат огляду - 1,26 % проміле, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.04.2024, відеозаписом.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ААД № 752051, який надійшов на розгляд до Жовківського районного суду Львівської області і був складений 26 квітня 2024 року, встановлено, що 26.04.2024 о 22 год. 15 хв. в селі Віднів на вул. Центральна, 26 Львівського району, Львівської області, керував транспортним засобом - скутером марки "HONDA DIO", без номерного знаку НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера "Драгер" 6810, результат 1,26 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без зауважень.

При цьому, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: більше не буду.

Відповідно до роздруківки тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу DragerAlcotest 6810, прилад № ARBL-0715 результат тесту становить 1,26 проміле. Роздруківка підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому, водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Поряд з цим, апеляційний суд зауважує, що незгоди саме з результатами тесту ОСОБА_1 не висловлював та на огляді в медичному закладі не наполягав.

До того ж, така незгода з результатами огляду на стан сп`яніння має бути висловлена особою під час проведення такого огляду (до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення) і відображається саме в акті огляду.

Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що водій незгоду саме з результатом тесту не висловлював та про огляд в медичному закладі не заявляв.

Доводи апелянта про те, що водію не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі є необґрунтованими та такими, що спростовуються відомостями зазначеного відеозапису, з якого чітко вбачається, що після добровільного огляду ОСОБА_1 на місці, за допомогою алкотестера «Drager», водій будь-яких заперечень щодо результату не висловлював, а отже погодився з таким.

Доводи апелянта про те, що протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості походження диску, а також відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги, суд вважає необґрунтованими.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відсутність інформації про номер та серію відеокамери, дати її виробництва, назви, відомостей про особу, яка здійснила упакування диску та її підписи, відомостей про джерело походження відеозапису, відсутність у матеріалах свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" - ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо психологічного впливу на ОСОБА_1 при написані пояснення та встановлено, що жодних підстав вважати, що працівники поліції здійснювали психологічний вплив на вказану особу немає, таке твердження апелянта не підтверджене доказами, не вбачається такого впливу і на досліджених відеозаписах.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вольського Андрій Богдановича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк