Справа № 216/2080/24
провадження 3/216/1251/24
ПОСТАНОВА

іменем України

14 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тітенка Д.С.,

особи стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Буліч Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 26 березня 2024 року з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 206928 від 16 березня 2024 року вбачається, що 16 березня 2024 року приблизно о 13-40 год., ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 на неодноразову законну вимогу працівників поліції пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не реагував, поводив себе зухвало, відмовлявся надавати будь-який документ, що посвідчує особу, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ІІ. Доводи осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Буліч Н.В. просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП в діях ОСОБА_1 . Зокрема ОСОБА_1 пояснив, що 16 березня 2024 року приблизно о 13-40 год., час зазначений в протоколі, він знаходився біля дому, приїхало декілька екіпажів поліції та затримали його та хлопців з невідомих йому причин, в свою чергу він викликав поліцейських зателефонувавши на 102.

Захисник пояснила, що час складення протоколу не відповідає фактичним обставинам, в протоколі вказано, що оосбу порушника встановлено на підставі посвідчення водія, хоча ОСОБА_1 надав його вже після складення протоколу, поліцейськими до протоколу долучено не всі відеоматеріали. Крім того, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на відео не зафіксовано законної причини зупинки. Підзахисний чинив опір оскільки вважав, що відсутні підстави зупинки.

За клопотанням захисника судом викликаний командир взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 для допиту в судовому засіданні в якості свідка, який до суду не з`явився.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ № 206928 від 16 березня 2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка вказує на поведінку ОСОБА_1 , що носить загрозу для її життя та здоров`я;

- постановою серії ЕНА №1673208 від 16.03.2024 складеною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, дана постанова стороною захисту не оскаржена, що підтверджено стороною захисту в судовому засіданні;

- відеозаписом зі службових портативних відеореєстраторів працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Зокрема, дослідивши відеозапис, судом встановлено, що поліцейські неодноразово вимагали у ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія у ввічливій формі (clip 10 12:47, 12:52:05, 12:53:02), (clip 11 12:56:20), під час роз`яснення поліцейськими прав, ОСОБА_1 намагався збігти та викинути згорток, походження якого невідомо (clip 11 12:58:20), після чого у ОСОБА_1 випали документи, які підняв поліцейський та запитав, що вживає ОСОБА_1 вказуючи на його повіденку, яка не відповідає обстановці (clip 11 13:07:45) та знову запропонував пред`явити посвідчення водія (clip 11 13:08:42).

Також протиправність поведінки ОСОБА_1 підтверджена поясненнями особи, яка плаче та повідомляє, що її ледве не збили та вказує на особу ОСОБА_1 (на відео особа ОСОБА_1 в одязі, який відповідає опису свідка) (clip 1 12:47:10).

Отже, з відеоматеріалу вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом з явними ознаками сп`яніння, про що свідчить його неадекватність поведінки обстановці, а також його агресивна поведінка по відношенню до працівників поліції, при цьому останній повністю ігнорував, що перед ним представники влади під час виконання своїх службових обов`язків. На зауваження та законні вимоги працівників поліції щодо пред`явлення документів реагував зухвало та не виконував їх.

Щодо позиції сторони захисту про невизнання своєї вини та, що ОСОБА_1 вчиняв опір оскільки вважає відсутніми підстави для його зупинення поліцейськими, то вони є безпідставними, оскільки в даному провадженні суд, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 дослідив всі наявні в матеріалах докази у їх сукупності. При цьому, позицію сторони захисту суд розцінює як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду під час розгляду справи не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст.ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Цимбалістенко