ПОСТАНОВА

Іменем України

11.09.2024 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ОСОБА_1 ставиться за вину те, що вона неналежним чином виконала свої батьківські обов`язки по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2010 року народження, який вчини правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУПАП, а саме 26.07.2024 року у м. Бар по вул.. Соборній керував електричним скутером «FADA SPiN 1500W» не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та без мотошолома, чим порушив підп. г п. 2.3.ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Із статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що належним чином займається вихованням сина. Вважає, що протокол стосовно неї складено неправомірно з наступних підстав. ОСОБА_1 01.07.2024 придбала для власних потреб електричний скутер «FADA SPiN 1500W», потужністю 1500Watt. Оскільки ОСОБА_1 перенесла дві важкі операції 04.05.2024 р. і 05.07.2024 р., та має обмеження щодо фізичного навантаження, тому доручила своєму старшому 14-річному сину Богдану придбати продукти харчування та інші необхідні товари. 26.07.2024р. син дійсно їхав на електроскутері по вул. Соборній у м. Бар. Жодних порушень Правил дорожнього руху сином допущено не було.

Перед купівлею даного електроскутера ОСОБА_1 детально вивчила вимоги щодо керування зазначеним транспортним засобом, а саме, що цей електроскутер прирівнюється до електровелосипеда і на нього розповсюджуються норми і правила, які передбачені законодавством України для велосипедів і велосипедистів, так як електроскутер, який має потужність менше 3 кВт, не належить до категорії механічних транспортних засобів, отже не передбачає необхідності мати посвідчення водія та реєстраційного документу, як і обов`язкової наявності мотошолому, а є бажаною рекомендацією для підвищення рівня безпеки водія. Згідно п. 6.1 ПДР України рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку. Щодо керування електроскутером без посвідчення водія відповідної категорії пояснила, що ст.14 Закону України "Про дорожній рух" дає повну відповідь про тих, хто є учасником дорожнього руху, розділ III ст. 14 Закону України : "До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, особини які рухаються в кріслах колясках, погоничі тварин". Частина друга статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями). Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з наведеним у п. 1.10 ПДР України визначенням терміну "транспортний засіб" це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. "Механічний транспортний засіб" - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття "механічний транспортний засіб" та "транспортний засіб" та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Зазначені положення свідчать про те, що обов`язок мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, А поширюється лише на водіїв, що керують відповідними транспортними засобами, які відносяться до механічних, тобто з потужністю електродвигуна понад 3 та 4 кВт. Електричний скутер «FADA SPiN 1500W», модель FDE15LA-72, з потужністю електродвигуна 1,5 кВт, не належить до механічних транспортних засобів, а тому особа, яка ним керувала, а саме ОСОБА_2 , не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1а ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу. ОСОБА_1 клопотала провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно неї за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Отже, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає за ухилення батьків від виконання обов`язків, які передбачені законодавством. Ці законодавчо передбачені обов`язки батьків, як видно із тексту диспозиції частини 1 статті 184 КУпАП мають стосуватися забезпечення необхідних умов життя дитини, та/або забезпечення необхідних умов навчання дитини, та/або забезпечення необхідних умов виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 031049 встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконала свої батьківські обов`язки по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2010 року народження, який вчини правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУПАП, а саме 26.07.2024 року у м. Бар по вул.. Соборній керував електричним скутером «FADA SPiN 1500W» не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та без мотошолома, чим порушив підп. г п. 2.3.ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП.

При дослідження матеріалів справи, не можливо встановити наявність обставин, які викладені в протоколі серії ВАД № 031049, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази факту керування ОСОБА_3 .

До протоколу долучено лише копію паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інші доази відсутні.

Тому, за результатами повного і всебічного з`ясування обставин справи судом не встановлено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, оскільки з матеріалами даної справи не доведено факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 правопорушень, відповідальність за які передбачена КУПАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КупАП, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Приймаючи до уваги те, що суд розглядає справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.184КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.

За встановленої відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 184, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: