ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1630/24 Номер провадження 33/814/851/24Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Шаповал Марини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605, 60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 12 лютого 2024 року о 01:26 год. в м. Кременчуці по вул. Молодіжній, 11, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеофіксація здійснювалася на відеореєстратор та бодікамери.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Шаповал М.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в в/ч НОМЕР_2 , а отже, враховуючи його статус, притягнення його до відповідальності є помилковим, оскільки в даному випадку його дії кваліфікуються за іншою статтею, що передбачена Главою 13Б КУпАП (військові адміністративні правопорушення).

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що вчасно подана апеляційна скарга на постанову місцевого суду була повернута постановою Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року в зв`язку з відсутністю ордеру та витягу з договору про надання правової допомоги. Після отримання вказаної постанови апеляційного суду була повторно подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом та винесена постанова 27.03.2024. Копію постанови суду адвокат Лисенко Ж.О. отримала 02.04.2024, про що свідчить розписка в матеріалах справи та 03.04.2024 була подана апеляційна скарга. Разом з тим, зважаючи на відсутність ордеру та витягу з договору про надання правової допомоги, які не були приєднані до апеляційної скарги, постановою судді Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто адвокату Лисенко Ж.О. В подальшому, іншим адвокатом Шаповал М.С. було подано апеляційну скаргу з усіма належними документами відсутність яких була підставою для повернення апеляційної скарги.

Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку та є підставою для його поновлення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ААД №434562, складений 12.02.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи з відеореєстратора службового авто та бодікамер працівників поліції,

рапорт працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено під час комендантської години в міждворовому проїзді в м. Кременчук.

Під час перевірки особи водія та документів на право керування транспортним засобом у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані сп`яніння.

На питання працівника поліції «Чи вживали алкогольні напої?», ОСОБА_1 відповів «Ні». Зважаючи на наявність ознаки алкогольного сп`яніння запаху алкоголю з порожнини рота, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився (01:33 год.).

При цьому поліцейським було роз`яснено наслідки як проходження огляду, так і наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також під час спілкування водій ОСОБА_1 повідомив, що він виконує наказ командира батальйону по розшуку свого товариша по службі.

При цьому, будь-яких документів щодо проходження ним військової служби останній працівникам поліції не надав.

Відмова водія від проходження огляду стали підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від підпису, дачі пояснень в якому відмовився, як і отримання копії.

Не заперечуючи як факт керування, так і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, доводи захисника в апеляційній скарзі зводяться до незгоди складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції, оскільки на думку апелянта, на ОСОБА_1 , як військовослужбовця, що виконує обов`язки військової служби розповсюджуються положення ст. 172-20 Глави 13Б КУпАП, яка передбачає притягнення до відповідальності саме військовослужбовців за перебування в стані алкогольного сп`яніння чи відмова від проходження огляду.

Надаючи оцінку вказаним доводам, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Дійсно, правопорушення вчинене військовослужбовцем тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б (військові адміністративні правопорушення) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, протокол про військове адміністративне правопорушення складається уповноваженою особою - командиром (начальником) військової частини, командиром підрозділу, який уповноважений на те командиром (начальником) військової частини; уповноваженою посадовою особою органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків) протягом 3-х діб з моменту встановлення даних, які підтверджують факт вчинення військовослужбовцем такого правопорушення.

Разом з тим, як при зупинці працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, позаяк і при подачі апеляційної скарги, правопорушником чи його захисником не було надано доказів щодо підтвердження перебування останнього в статусі військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби, як то передбачено положеннями ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме : поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Посилання ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, що він виконує наказ командира батальйону по розшуку побратима є голослівним та не доведені жодними доказами.

Те, що водій був одягнутий у військову форму, представив себе як військовослужбовець, який керує автомобілем, що належить Збройним силам України, не відміняє обов`язку надати належні та допустимі докази на доведення свого статусу військовослужбовця, який в розумінні положень ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконує обов`язки військової служби під час його зупинки працівниками поліції.

Між тим, такі докази надані не були, що виключає підстави для застосування щодо ОСОБА_1 положень глави 13-Б (військові адміністративні правопорушення) КУпАП.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про вірну кваліфікацію дій працівниками поліції та складання протоколу саме за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про оновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Шаповал Марині Сергіївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2024 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу захисника Шаповал Марини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2024 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна