Справа № 747/682/23 Головуючий у 1 інстанції Тіщенко Л. В.
Провадження № 33/4823/257/24
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Карпенка В.К. (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Фесика І.А. (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Місцевим судом встановлено, що 17 грудня 2022 року о 13:30 год на автошляху Талалаївка Українське поблизу повороту на с. Займище ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, на мокрій ділянці дороги не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.3, 11.4, 12. 1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що по справі він є потерпілим, суд розглянув справу без його участі і ухвалене рішення суду впливає на його права в частині права на відшкодування шкоди, завданої ДТП. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на висновки Верховного Суду про те, що з правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП.

У засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Фесик І.А. підтримали вимоги поданої апеляційної скарги.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Карпенко В.К. просили рішення суду першої інстанції залишити без змін та наголошували на необґрунтованості апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, ч. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та доводить свою невинуватість, а потерпіла сторона наполягає на встановленні фактичних обставин та вини, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з урахуванням вимог ст. 280 КУпАП, без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є процесуально неправильним.

Як вбачається з матеріалів цього провадження, у судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 з врахуванням тієї обставини, що з моменту закриття кримінального провадження пройшов термін, встановлений ст. 38 КУпАП, просив суд закрити провадження по справі згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_2 не з`явився, розгляд справи було проведено за його відсутності.

Натомість суд не розпочав провадження по справі, а своєю постановою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрив у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, вказавши, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Між тим, апеляційний суд не погоджується із висновками суду про відсутність підстав для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Установивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, тому виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Аналіз диспозиції та санкції статті 124 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети і тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Це свідчить, що зазначене правопорушення повинно розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч. 4 ст. 374 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд виходить з пояснень учасників ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 260406 від 25.10.2023, схеми місця ДТП, фототаблицями.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що 17 грудня 2022 року о 13:30 год на автошляху Талалаївка Українське поблизу повороту на с. Займище ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, на мокрій ділянці дороги не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.3, 11.4, 12. 1 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих у суді апеляційної інстанції, слідує, що він 17.12.2022, близько 13:30 год, перебував за кермом свого автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі сторони с. Українське в бік с. Обухово Прилуцького району Чернігівської області, була світла пора доби, дорожнє покриття вологе, та побачив, що назустріч рухається автомобіль ВАЗ 21214 на достатньо великій швидкості та його почало заносити, в результаті чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з його автомобілем, в момент зіткнення його автомобіль майже зупинився біля правого краю проїзної частини дороги, він хотів уникнути ДТП. В результаті ДТП тілесних ушкоджень не отримав, в медичні заклади не звертався.

Свідок ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції пояснила, що 17.12.2022 їхала разом із ОСОБА_1 у автомобілі до с. Українське, назустріч їхав автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER білого кольору, ОСОБА_1 застосував гальмування і за долі секунди зіткнення відбулось за поворотом.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 17.12.22 відбулося ДТП. Коли він приїхав на місце події, то побачив, що мікроавтобус знаходився під відбійником, у нього вдарилась Нива. На місці були видно сліди, що Ниву крутонуло, дорога була засніжена.

Зі схеми ДТП вбачається саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, який відповідає об`єктивним даним, зазначеним у матеріалах справи.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З матеріалів справи вбачається, що водій автомобіля ВАЗ 21214 не в повній мірі врахував дорожню обстановку.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення було складено лише стосовно ОСОБА_1 , з огляду на що, в межах цієї справи про адміністративне правопорушення відсутні підстави для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Отже, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами Талалаївського районного суду від 07 березня 2023 року та 20 квітня 2023 року адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, направлявся до Прилуцького РВП та до Прилуцької окружної прокуратури для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 24.04.2023 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000040 за матеріалами правоохоронних органів, а саме ухвали Талалаївського районного суду від 20.04.2023 року, внесено відомості про те, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що він 17.12.2022 року доставлений до Прилуцької Центральної міської лікарні з тілесними ушкодженнями. В ЄРДР також містяться відомості про те, що за наслідками розслідування кримінального правопорушення провадження закрито 31.05.2023 року та 25.09.2023 року.

Постановами старшого слідчого ВРЗ СЖЗО СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 31 травня 2023 року та від 25 вересня 2023 року кримінальне провадження № 0000040 від 25.04.2023 року, порушене по факту ДТП, що мало місце 17.12.2022 року, закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

В мотивувальній частині постанови зазначено, що в цій дорожній обстановці водій ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів: 1.3 (Учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємноввічливими), 2.1 г) (Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс), 2.3 б) (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування), 12.1 (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом) Правил дорожнього руху. Порушення водієм ОСОБА_1 вимог вказаних пунктів Правил дорожнього руху стало причиною та умовою виникнення події дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинному звязку з настанням наслідків.

Крім того, у абзаці першому мотивувальної частини постанови суду вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.3, 11.4, 12.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто фактично визнав його винуватим, однак, у подальшому суд допустив протиріччя та вказав, що при закритті провадження по справі за строками давності відсутня необхідність установлювати вину.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за № 14 зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону. За своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому, закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність визнання вини.

У зв`язку з викладеним, оскільки постанова районного суду підлягає скасуванню з винесенням нової постанови апеляційним судом та в апеляційному порядку встановлена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак на момент винесення постанови апеляційним судом закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2

Постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Визнати винуватим ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай