Справа № 154/5140/23 Провадження №33/802/117/24 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Матвєєвої Т.С. на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 11.12.2023 близько 09 год. 00 хв., виконуючи обов`язки військової служби та знаходячись на території в/ч НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння в умовах дії особливого періоду (воєнного стану).

В поданій апеляційній скарзі захисник Матвєєва Т.С. вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей про несення ОСОБА_1 11 грудня 2023 року військової служби, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення алкогольного сп`яніння. Крім того, в протоколі не вказано об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в матеріалах справи відсутній, також відсутній висновок про встановлення в ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння. Просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 та його захисник Матвєєва Т.С. у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином та завчасно повідомлялися про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 16.01.2024, яка міститься у матеріалах справи.

Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Приймаючи рішення по даній справі суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 повністю доведена доказами, наявними в матеріал справи, а саме протоколом ЛВЛ №266 від 11.12.2023, який складений відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, де наведені обставини вчиненого правопорушення, а також встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.3-4).

Також у вказаному протоколі, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив «Я, старший солдат ОСОБА_1 перебуваючи на території дислокації військової частини НОМЕР_1 вживав спиртні напої, а саме горілку в кількості 300 грам. В подальшому був виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_1 ». Свою вину визнаю повністю, претензій до представників Військової служби правопорядку не маю», про що власноручно розписався (а.с.4).

Крім того, відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 , він просить справу про адміністративне правопорушення, вчинене ним 11 грудня 2023 року, розглянути без його участі. Свою провину визнає, просить накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу мінімального розміру (а.с.5).

Отже, ОСОБА_1 після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення свою визнав повністю (а.с.4), крім того, подав до суду заяву у якій також повністю визнав свою вину (а.с.5). Вказаними документами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Згідно повідомлення генерального директора КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання» Володимирської міської ради Ващук Т., 11 грудня 2023 року на приймальне відділення вказаного медичного закладу доставлено військовослужбовця ОСОБА_1 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального приладу алкотестер Драгер №21952, за результатами огляду встановлено, що вміст алкоголю становить 0,86 ‰ (а.с.6).

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також висновок лікаря, не є таким, що спростовує факт перебування ОСОБА_1 на території в/ч НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки стан алкогольного сп`яніння підтверджується повідомленням генерального директора КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання» Володимирської міської ради Ващука Т. (а.с.6).

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що сам ОСОБА_1 у протоколі щодо нього та й у своїй заяві до місцевого суду, жодним чином не заперечував свого перебування в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4, 5).

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП відповідальність наступає за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, зокрема ч.1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП настає також у разі знаходження військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані, відтак у суті правопорушення, яка зазначається у протоколі має бути, крім іншого, зазначено інформацію щодо нетверезого стану військовослужбовця.

Пунктом 2 ч.1, ч.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є солдатом служби за контрактом, дизелістом-електриком військової частини НОМЕР_1 та на час вчинення правопорушення, яке ставиться йому в провину знаходився на території військової частини, а тому доводи апелянта про те, що останній не ніс військову службу в час та місці, вказаному в протоколі, є безпідставними.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України», визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, по теперішній час.

Таким чином, одним із видів особливого періоду, є введення воєнного стану в Україні, а тому доводи сторони захисту про те, що в протоколі не вказано про вчинення ОСОБА_1 правопорушення в умовах особливого періоду є безпідставним, оскільки у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в умовах правового режиму воєнного стану, що є особливим періодом.

Також є безпідставним твердження апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", оскільки ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тоді як ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення не під час керування транспортним засобом, а в ході несення військової служби.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ст.252 КУпАП, оцінює всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Відповідно до п.12 ч.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення був військовослужбовцем та вчинив правопорушення під час виконання службових обов`язків, а тому його слід звільнити від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Матвєєвої Т.С. задовольнити частково.

Постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2023 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 536 грн. 80 коп..

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов