Номер провадження: 33/813/900/24
Номер справи місцевого суду: 523/645/24
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.

адвоката особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також із стягненням судового збору у розмірі 605,60 гривень, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до постанови суду, 24.12.2023 року о 13.20 годині, водій ОСОБА_2 , рухаючись по вул. 7-а Пересипська 5, в м. Одесі, керував автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння (блідість обличчя, сповільнена жвавість руху). Від проходження огляду на стан сп?яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовився, тим самим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху".

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не дотримався вимог Закону і на підставі не належних та не допустимих доказів виніс не правомірне рішення. Такими доказами Козир вважає, протокол ААД №648645, відеозаписи, направлення на огляд від 24.12.23 року.

В доповненнях поданих адвокатом Разуненко Д.С. до апеляційної скарги зазначено, що 24.12.2023р. поліцейський ОСОБА_3 разом зі своїм напарником за відсутності, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» підстав зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 , що його було зупинено не через те, що останній порушив Правила дорожнього руху, а у зв?язку з тим, що ОСОБА_2 , начебто, є підозрілою особою. Під час спілкування поліцейський ОСОБА_3 та його напарник повідомили ОСОБА_2 про наявність у нього ознак наркотичного сп?яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладі, на що останній погодився. ОСОБА_2 разом з поліцейськими на їх службовому автомобілі попрямував до медичного закладу. Під час зупинки по дорозі до медичного закладу ОСОБА_2 та поліцейські, залишивши свої нагрудні камери, вийшли з автомобіля. Вийшовши на вулицю, поліцейські почали умовляти ОСОБА_2 , щоб той відмовився від проходження медичного огляду, запевняючи, що якщо ОСОБА_2 до суду надасть довідку від лікаря про прийняття ним лікарських засобів, то суд не буде притягувати його до адміністративної відповідальності. Поліцейські також запевнили ОСОБА_2 , що у разі проходження останнім медичного огляду, результат такого огляду у будь-якому випадку буде «таким, який їм потрібно». Для того, щоб вказану розмову не було зафіксовано нагрудною камерами поліцейських, останні залишили свої камери у салоні автомобіля. Так, з 13:57 год. по 14:09 год. нагрудні камери обох поліцейських здійснюють запис лише салону автомобіля. Співробітників поліції та ОСОБА_2 у автомобілі не має, відсутні розмови та голоси осіб. Таким чином, своїми протиправними діями поліцейські фактично змусили ОСОБА_2 відмовитись від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, внаслідок чого останньому загрожує безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУПАП. Усі вищезазначені дії поліцейського, вчинені після того як ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп?яніння у лікаря-нарколога, сів в службовий автомобіль і почав слідувати в лікарню, були незаконними, оскільки роз?яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, залякування зазначеної особи заздалегідь негативними наслідками незалежно від результату медичного огляду по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_2 до висловлення відмови від проходження огляду. З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_2 до відмови від проходження огляду.

Також при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції не звернув уваги, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_2 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 232243 зафіксовано, що працівник поліції на запитання ОСОБА_2 про підстави зупинки транспортного засобу відповів, що такою підставою є те, що ОСОБА_2 , начебто, є підозрілою особою (1 хв. 25 сек. відеозапису). Згодом працівник поліції зазначив, що транспортний засіб ОСОБА_2 був зупинений на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Проте доказів наявності таких підстав працівник поліції ОСОБА_2 не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

За таких обставин, враховуючи відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_2 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.

В доповненнях ще акцентується увага на тому, що з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції при оформленні адміністративного матеріалу не було оформлено направлення на огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану наркотичного сп?яніння. У протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні відомості про наявність такого направлення.

Вказане свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп?яніння, а таке направлення було складено лише формально вже після складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та доводи його захисника - адвоката Берестового Є.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскарженій постанові судом першої інстанції встановлено і в апеляційній скарзі не оспорюється, що 24.12.2023 року о 13.20 годині, водій ОСОБА_2 , рухаючись по вул. 7-а Пересипська 5, в м. Одесі, керував автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 .

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих, тобто зібраних з дотриманням вимог закону, доказів порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху чи будь-яких інших законних підстав для його зупинки.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання винуватості ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію (далі за текстом Закон про поліцію) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби.

Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи видно, що жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 у працівників поліції в даному випадку не було.

Про наявність підстав для зупинки автомобіля, передбачених п.3 ст.35 Закону про поліцію, вбачається лише на відео з нагрудних камер поліцейських, а саме на відрізку відео 13:23:44 поліцейський зазначив причину зупинки, пославшись на п. 3 ст. 35 Закону про поліцію «якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення». При цьому, жодних відомостей про особу заявника чи даних про здійснення у визначеному законом порядку реєстрації такого повідомлення в матеріалах справи не має, як не має і рапорту з цього приводу від співробітників поліції. І як вбачається з відео, це було вже після першої відмови ОСОБА_2 від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

В матеріалах справи, немає будь-яких інших відомостей про надходження такого повідомлення, а також відсутні жодні відомості про наявність у працівників поліції інших визначених ст.35 Закону про поліцію підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Таким чином, відомості про зупинку транспортного засобу ОСОБА_2 не підтверджені жодними об`єктивними даними і не можуть братися до уваги як єдиний і беззаперечний доказ законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

Крім того, з матеріалів справи не вбачається і судом першої інстанції не встановлено жодних відомостей, в тому числі визначених Інструкцією з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 квітня 2020 року № 357, щодо фіксування будь-якої інформації про правопорушення або подію за участю транспортного засобу марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 , в системі ІПНП та/або журналах з присвоєнням таким записам порядкових номерів, які би об`єктивно підтверджували факт надходження до органів поліції інформації щодо водія вказаного автомобіля.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані на підтвердження того, що у працівників поліції була наявна, отримана у встановленому законом порядку, інформація відносно водія ОСОБА_2 , яка би підлягала перевірці і могла бути згідно ст. 35 Закону про поліцію підставою для зупинки транспортного засобу в даному випадку.

Така інформація наявна лише на відео записі з нагрудних камер поліцейських, доданого до матеріалів адміністративного провадження і жодними об`єктивними даними не підтверджена, оскільки у справі відсутні будь-які інші об`єктивні відомості про надходження працівникам поліції повідомлення про порушення ПДР України на автомобілі марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги зазначений факт.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 згідно з ст. 35 Закону про поліцію.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки при складанні протоколу і оформленні матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних доказів законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого складений протокол та інші матеріали справи є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закриттю за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов