Справа № 615/942/24
Провадження № 3/615/289/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Левченко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 093379 від 28.04.2024 року, в якому вказано, що ОСОБА_1 не впускав колишню дружину ОСОБА_2 до спільного будинку, при цьому замінив замки на вхідній хвіртці та вхідних дверях, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 28.04.2024 року він замінив замок на паркані, оскільки побоювання за себе, внаслідок того, що напередодні мав спілкування із особою, яка спільно проживає з його колишньою дружиною ОСОБА_3 . Оскільки з колишньою дружиною на той час уже майже перестали спільно проживати, стосунки натягнуті, телефоном вони не спілкуються, ключ від вхідних дверей він передати в цей день не встиг.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 28.04.2024 року вона прийшла додому та не змогла відкрити вхідні двері. ОСОБА_1 потерпіла не телефонувала, оскільки з ОСОБА_1 не спілкуються. Так як потерпіла не змога потрапити до будинку, вона викликала поліцію. Після цього до помешкання приїхав ОСОБА_1 стосовно якого був складений протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Дана ситуація завдала потерпілій ОСОБА_3 моральних страждань.

Опитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснив суду, що 28.04.2024 року побачив потерпілу, яка стояла біля паркану, не могла потрапити до подвір`я, оскільки не мала ключів від вхідних дверей.

Опитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_3 , пояснила, що її донька ОСОБА_3 проживає, як з Борщем, так і з іншим чоловіком, оскільки стосунки між колишнім подружжям напружені. Також пояснила, що між колишнім подружжям існує спір стосовно участі у вихованні дитини.

Опитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що є тіткою Боярської. 28.04.2024 року не були очевидцем подій. Приблизно о 20:00 їй зателефонувала ОСОБА_7 та розповіла їй про події, які сталися. Потерпіла була дуже засмучена.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що у грудні 2023 року він розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_8 та деякий час після цього проживали разом. Проте близько двох місяців назад колишня дружина пішла жити до іншого чоловіка, їх спільна дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом з ним. За останні два місяці ОСОБА_10 інколи приходила до їх будинку. З приводу заміни замків ОСОБА_1 повідомив, що він замінив замки, оскільки новий співмешканець колишньої дружини ОСОБА_11 погрожував йому.

Захисник ОСОБА_1 Репетун Катерина Володимирівна надала до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що обставини описані у протоколі №093379 від 28.04.2024 року, жодним чином не підтверджують наявність в діях ОСОБА_12 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому нічого не зазначено про те, що було вчинено саме домашнє насильство економічного характеру, з приводу вчинення домашнього насильства психологічного характеру не конкретизовано в чому воно нібито виражалося, а також взагалі нічого не вказано про завдання або про можливість завдання внаслідок дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шкоди потерпілій особі, що є обов?язковою складовою об?єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення. Крім того, зазначений протокол також не містить конкретного часу вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник наполягає на тому, що ОСОБА_1 жодного економічного та психологічного насильства відносно своєї колишньої дружини не вчиняв. При цьому, у даному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУПАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Також, пояснення самої ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності, без підтвердження викладених обставин іншими доказами, також не може свідчити про беззаперечну доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також захисник звернула увагу суду, що під час того, як ОСОБА_2 намагалася потрапити до будинку, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в будинку не було. Сама по собі заміна замків, не свідчить про вчинення домашнього насильства, особливо з урахуванням того, що ОСОБА_1 мав намір видати ключі від нових замків колишній дружині, проте ще не встиг це зробити.

Жодних доказів умисних дій, які б виражалися у свідомому обмеженні доступу колишній дружині до будинку, окрім пояснень самої ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Захисник повідомила, що шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Валківського районного суду від 21 грудня 2023 року у справі №615/2208/23. Після розлучення ОСОБА_2 добровільно переїхала в інше місце та стала проживати з іншим чоловіком, а ОСОБА_1 залишився проживати та виховувати їхнього спільного сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, жодних перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 зі спільним сином, ОСОБА_1 не вчиняв.

Захисник вказала, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім?ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки, за умови спільного проживання.

Враховуючи вищенаведене, захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 вчинив будь-яке діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Таким чином, в діях ОСОБА_1 склад правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відсутній.

Представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Мирошниченко К.П. наполягала на наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. ОСОБА_1 систематично вчиняє стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру. В судовому засіданні представником були надані письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких зазначено, що після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 останній залишився проживати в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 обмежує потерпілій доступ до її житлового будинку, всіляко обмежує спілкування з дитиною. Крім цього ОСОБА_1 без її згоди продав автомобіль, які вони придбали в період шлюбу, постійно погрожує відібрати у неї сина, слідкує за потерпілою, вкрав її особисті документи.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Крім усних і письмових пояснень осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, які були надані під час розгляду справи, судом також досліджено письмові докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 093379 від 28.04.2024 року;

рапорт, згідно якого 28.04.2024 року о 19 год 43 хв за адресою: АДРЕСА_2 , колишній чоловік застосовує психологічне та економічне насильство, а саме змінив замки в будинку, де мешкає заявниця, дитину відвіз до сусідів;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 просить вжити заходів до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який замінив замки на вхідній хвіртці, не дає бачитись з дитиною ОСОБА_9 , 2015 р.н., та не дає їй можливості заходити до спільного будинку;

письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких 27.04.2024 року вона замки в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відчиняла своїми ключами, а вже 28.04.2024 року вона прийшла додому та не змогла потрапити навіть до двору, бо замок до хвіртки був замінений. Потерпіла вказала, що чоловік ОСОБА_1 не дає їй проводити час з їх неповнолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 останнім часом постійно з неї знущається, ображає нецензурною лайкою в присутності дитини. Чоловік говорить, що їй нічого робити в будинку без його присутності, хоча власником будинку є вона, оскільки вона його придбала ще до укладення шлюбу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб, справа, яка розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», обов`язкові і для особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить достатніх відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме, часу та місця, тобто адреси будинку, за якою згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 093379 від 28.04.2024 року ОСОБА_1 не впускав колишню дружину ОСОБА_2 до спільного будинку, при цьому замінив замки на вхідній хвіртці та вхідних дверях. Суд не вправі самостійно встановлювати такі обставини, оскільки таким чином судом буде взято на себе роль обвинувачення, що є порушенням права на справедливий суд.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що відповідало вимогам національного законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та за наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а, навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП недоведеною.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

ПОCТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя А.М. Левченко