Справа №358/1792/23 Головуючий в суді І інстанції - Романенко К.С.
Провадження № 33/824/825/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шапошника Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шапошника Є.В. на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 05 листопада 2023 року о 02 годині 50 хвилин по вул. Ганни Бондарівни в м. Богуславі Обухівського району Київської області керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння проходити у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі захисника Шапошника Є.В. указано на незаконність та необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що на день розгляду справи судом першої інстанції ні ОСОБА_1 ні його захисник не були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, чим було порушено його право на захист. Вказав на те, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу не було повідомлено ОСОБА_1 при причини зупинки, а тому вважає таку зупинку неправомірною і безпідставною. Вважає що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_1 , також він не містить інформації про те, які саме матеріали були додані поліцейським до протоколу, в ньому не зазначені назва та номер спеціальних технічних пристроїв, якими поліцейські документували правопорушення. Також на думку захисника поліцейськими невірно зазначено суть адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, зазначив про те, що ОСОБА_1 не було вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, хоча в першому примірнику протоколу міститься його підпис про отримання. Крім того, вказав що в направленні на проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров'я зазначено неіснуючий заклад охорони здоров'я, таким чином, захисник вважає що направлення на огляд водія не є належним та допустимим доказом. Також на переконання захисника, відеозапис наявний в матеріалах справи не може бути належним та допустимими доказом у справі, оскільки відеозапис датований 01.01.2014, а протокол про адміністративне правопорушення складено 05.11.2023. За таких просив скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, як за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням розгляду справи судом першої інстанції у його відсутність, то слід зазначити, що право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шапошник Є.В. були присутні в судовому засіданні, мали можливість надати доводи на доведення незаконності рішення судді місцевого суду. Однак, наведені ОСОБА_1 та його захисником доводи та надані докази не дають підстав для висновків про незаконність постанови судді місцевого суду та ухвалення рішення про скасування чи зміну цієї постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про незаконність зупинки поліцейськими та не повідомлення ОСОБА_1 причин зупинки, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останніми було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом під час дії комендантської години. Крім того, суд звертає увагу на те, що вказані доводи та посилання захисника на те, що протокол щодо ОСОБА_1 не містить інформації про те, які саме матеріали були додані поліцейським до протоколу, не спростовують правильності висновків судді місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в даній справі суд вважає безпідставними, та такими що не ґрунтуються на вимогах закону. Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2023р. серії ААД №131000, він містить дату, час, місце його складання, виклад фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення визнається належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не вручили ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, та такими що спростовуються матеріалами справи. Так з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків було вручено копію протоколу.

Суд також вважає безпідставними доводи захисника про те, що направлення на проходження медичного огляду було складено після складання протоколу про адміністративне правопорушення та не є належним доказом у справі.

Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейськими за допомогою нагрудної відеокамери, та у присутності двох свідків, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 з наступними змінами. Так, аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Крім того, суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. При цьому суд звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована також за участю двох свідків, письмові пояснення вказаних свідків, у тому числі із зазначенням дати та часу вчинення правопорушення, долучені до матеріалів справи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Шапошника Є.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька