Номер провадження: 33/813/1051/24
Номер справи місцевого суду: 519/1914/23
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Южного міського суду Одеської області від 01 березня 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №124644 від 15.11.2023 року слідує, що 15.11.2023 о 17.21 год. в Одеській області м. Южне, вул. Приморська, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chery Tiggo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6810 ARBL 0872 на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис нагрудної камери №000141, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Южного міського Одеської області від 01 березня 2024 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу в його діях адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .. Але ж зазначав, що ОСОБА_1 не заперечував факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, хоча при цьому заперечував факт керування транспортним засобом .

Вважав, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтверджували факт, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом.

Посилався на те, що покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відповідають дійсності і не підтверджуються матеріалами справи, а також зазначав про те, що такі свідки відсутні на відеозаписі, а виходячи з тих показів, які надавали в судовому засіданні вони не знаходились на місці правопорушення.

Зазначав, що матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містив будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.

Вважав, що на відеозапису долученого до матеріалів справи не міститься жодних доказів факту керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, у справі відсутні.

Зазначав, що останнім не одноразово подавалось клопотання про виклик інспектора поліції для відібрання у нього пояснень відповідно матеріалів даної адміністративної справи, але він не з?являвся з незрозумілих підстав. Також викликались свідки, які також не з?являлись і які могли підтвердити факти викладені ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №124644 від 15.11.2023; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 15.11.2023; поясненнями свідка ОСОБА_8 ; поясненнями свідка ОСОБА_6 ; рапортом ОСОБА_9 . Від 15.11.2023; довідкою до матеріалів адміністративної справи ААД №124644 від 15.11.2023; рапортом та фабулою ЄО від 15.11.2023; постановою серія БАД №615750 від 15.11.2023; відеозаписом з місця подій, з якого вбачається наступне, що на місці події ОСОБА_7 зазначає: зняв з ручніка, вона відкотилась… 01.49 хв. відеофайл _0002МР4; свідок зазначає: він газував тут на місці, я йому говорю не рви мотор… 03.40 хв. відеофайл _0002МР4, а тому суд відхиляє пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, а тому не мав проходити відповідний огляд на стан сп`яніння. При цьому суд першої інстанції надавав перевагу показам свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки вони є безсторонніми свідками правопорушення, як свідомі громадяни повідомили про неадекватну поведінку водія ОСОБА_7 та весь час перебували за місцем події.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №124644 від 15.11.2023;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом ОСОБА_10 Від 15.11.2023;

- довідкою до матеріалів адміністративної справи ААД №124644 від 15.11.2023;

- рапортом та фабулою ЄО від 15.11.2023;

- постановою серія БАД №615750 від 15.11.2023;

- письмовими поясненнями ОСОБА_8 (а.с.5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 (а.с.6);

- відеозаписом з місця подій, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 під час бесіди з працівниками поліції, перебував з ознаками стану алкогольного сп`яніння, які виражалися у порушенні мовлення, поведінці, що не відповідає обстановці, який знаходився в сидячому положенні на бордюрі поблизу задньої частини транспортного засобу, в поясненнях зафіксованих на фрагменту відеозапису під № ....0002 на 01:33 хв, ОСОБА_1 пояснює, що увімкнув двигун, зняв з ручних гальмів транспортний засіб, внаслідок чого автомобіль відкотився назад. З інших відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 виразив чітку відмову від проходження процедури освідування.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та те, що він не заперечував, що знаховдився в стані алкогольного сп`яніння, але ж не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на задоволення, адже такі доводи спростовуються матеріалом відеозапису, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого є власноручний напис ОСОБА_1 , що від згоден з відмовою, направленням на огляд водія та іншими доказами.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтверджували факт, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, є такими, що необґрунтовано належними та допустими доказами неупередженості таких свідків в наданні таких пояснень, адже вказані свідки є знайомими ОСОБА_1 і суду є підстави вважати, що надані пояснення свідків є необ`єктивими а тому є недопустимими доказами у справі.

Посилання на те, що покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є неналежними доказами, суд апеляційної інстанції приймає частково з огляду на наступне. Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ініціативи суду, так як суд лише оцінює докази надані сторонами у справі, тому в цій частині доводи апеляційної скарги є слушними, тому апеляційний суд вважає їх недопустимими.

При цьому ж апеляційний суд бере до уваги, що працівниками поліції було відібрано від свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 письмові пояснення, які є належними та допустимими доказами, що мають своє підкріплення рапортом (а.с.10), відповідно до якого дійсно підтверджується, що ОСОБА_6 був заявником стосовно факту даного правопорушення, який повідом працівникам поліції на гарячу лінію 102, про факт керування водієм транспортного засобу Чері днз ВН8856 СО можливо в стані сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містив будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі цього автомобіля для керування іншій особі, також не заслуговує на задоволення, адже відповідно версії ОСОБА_1 належний йому транспортний засіб знаходився біля будинку в якому проживає останній, а тому потреби передавати керування тверезому водію не було.

Стосовно доводів, що на відеозапису долученого до матеріалів справи не міститься жодних доказів факту керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, що вони спростовані поясненнями ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі №...0002, та іншими доказами у справі в сукупності також факт керування ОСОБА_1 встановлений у належний спосіб, що підтверджено достовірними доказами.

Доводи, що будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, у справі відсутні є такими, що не відповідають наявним матеріалам справи, та спростовуються належними та допустими вищепереліченими доказами

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не одноразово подавав клопотання про виклик інспектора поліції для відібрання у нього пояснень відповідно матеріалів даної адміністративної справи, але він не з?являвся з незрозумілих підстав, а також те, що викликались інші свідки, які також не з?являлись і які могли підтвердити факти викладені ОСОБА_1 в суді першої інстанції не є слушним, так як покладені обов`язки на суд першої інстанції обов`язки виконано належним чином, а тому задоволенню не підлягають.

Клопотань про витребування доказів, допитів свідків, проведення судових експертиз спрямованих на підтвердження позиції захисту, під час апеляційного перегляду не заявлялось, а наявними доказами у матеріалах справи вину ОСОБА_1 доведено належним чином.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 01 березня 2024 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 30 квітня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький