Провадження № 33/4808/56/24
Категорія ч.2 ст.172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., за участю ОСОБА_1 , його захисника Кузь А.П., прокурора Ляхович Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,8 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , будучи директором Комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, та будучи відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за цим Законом, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилось в підписанні та направленні листа № 138/01-11 від 29 травня 2023 року від імені комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, яким відмовив у наданні запитуваної листом Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області ДСР НП України № 1876/55/108/01-2023 від 17 травня 2023 року інформації, в тому числі відносно себе, як керівника зазначеного підприємства, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кузь А.П. вказує на те, що постанова суду незаконна та не обґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події та з порушенням норм матеріального права. Суд першої інстанції не врахував, що при підписанні ОСОБА_1 листа Комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна від 29.05.2023р. №l38/01-11 відсутній як сам факт суперечності між приватним інтересом ОСОБА_2 , та його службовими чи представницькими повноваженнями, так і факт впливу на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, тобто наявність реального конфлікту інтересів.

Крім того, на думку захисника, судом в оскаржуваній постанові не надано оцінки тим обставинам, що:

- в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлені дійсні факти щодо прийняття ОСОБА_1 рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинули на об?єктивність неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинения дій під час виконання зазначених повноважень;

- матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те що ОСОБА_1 направив лист від імені комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна (як це інкриміновано в протоколі).

- матеріали справи не містять будь-яких відомостей наявності у ОСОБА_1 умислу (як це інкриміновано в протоколі).

- з листів Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України вбачається, що їх виконавцем є ОСОБА_3 , тобто та ж сама особа яка склала протокол про адміністративне правопорушення у даній справі. Зазначена обставина може свідчити про наявність у ОСОБА_4 конфлікту інтересів при складанні ним протоколу про адміністративне правопорушення, що міг вплинути на об?єктивність чи неупередженість прийняття ним рішення про його оформлення, або на вчинення чи невчинення ним дій під час виконання своїх службових повноважень.

При цьому в постанові Івано-Франківського міського суду залишено поза увагою той факт, що підписуючи від імені комунального підприємства лист №138/01-11 від 29.05.2023 року, у відповідь на запит Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 перебував в умовах правової визначеності, позаяк відповідь аналогічного змісту попередньо вже надавалась на запит Управління, та її правомірність Управлінням не оскаржувалась.

Просить постанову суду скасувати, провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор заперечувала проти задоволенні апеляційної скарги та вважала постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, суд першої інстанції виходив з того, що його відмова надати запитувану інформацію підрозділу національної поліції, є вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки інформація стосувалася і самого ОСОБА_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора «КП Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна», є суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.7.6. Статуту підприємства, директор та його заступники, зокрема, є офіційними представниками підприємства, діють в межах своїх повноважень та представляють інтереси підприємства в органах виконавчої влади та органах місцевого самоврядування, установах і організаціях, а такожу взаємовідносинах з організаціями та фізичними особами, у тому числі іноземними, відповідно до наданих їм повноважень.

Відповідно до п.36 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань за письмовим запитом в установленому законом порядку безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб державної форми власності інформацію, необхідну для виконання визначених цим Законом завдань та повноважень поліції, у тому числі стосовно військовополонених, у вигляді та у формі, що зазначені в такому запиті. Суб`єкти, яким адресовано відповідний запит, зобов`язані протягом трьох днів, а в разі неможливості - не пізніше десятиденного строку з дня отримання запиту, надати відповідну інформацію або повідомити про причини, що перешкоджають її наданню.

Наведені обставини та норми права вказують на обов`язок ОСОБА_1 від імені підприємства надавати інформацію на запити, які надходять в порядку визначеному діючим законодавством.

Разом з тим, невиконання цього обов`язку та ненадання інформації за запитом підрозділу поліції, не утворює складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

Так, відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

Згідно роз`яснень НАЗК, однією із обставин, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення є реалізація службових/представницьких повноважень стосовно себе. До таких ситуацій можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) будь-яких рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої. Наприклад, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах тощо.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень, або навпаки не вчиняти дію, не приймати рішення (тобто бездіяти).

Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Із наведеного вбачається, що обов`язковими чинниками такої ситуації є:

-наявність приватного інтересу, який пов`язаний із отриманням вигоди матеріального чи особистого характеру;

-прийняття рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої;

Разом з тим, вище викладені обставини вказують, що надавати за запитом поліції інформацію від імені підприємства є обов`язком ОСОБА_1 , а не правом. На це вказують і обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини спростовують дискреційний характер дій ОСОБА_1 .

Не вказують викладені в постанові суду обставини і про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу в розумінні ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Проаналізувавши обставини зазначені в постанові суду першої інстанції та наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновків, що невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків не є вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів, а тому не містить складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт