Справа № 450/1048/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/815/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника адвоката Секретар Оксани Леонідівни, потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Дяківа Олега Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 22 лютого 2024 року, о 17 год. 11 хв., на перехресті вул. Городоцької просп. Свободи просп. Чорновола вул. Торгової, у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Форд» номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність щодо дорожньої обстановки та не відреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась в безпечності маневру і здійснила зіткнення з автомобілем марки «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофору, чим порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3 «Б», 10.1 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримати механічні пошкодження.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з постанова місцевого суду є незаконною, прийнятою без повного та об`єктивного дослідження обставин справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що з характеру механічних пошкоджень, які отримали транспортні засоби, вбачається, що в її діях відсутня вина, оскільки саме дії водія ОСОБА_2 призвели до ДТП. Окрім того, зазначає, що якщо суд апеляційної інстанції прийде до переконання, що саме її дії призвели до ДТП, то справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Повідомляє, що письмові пояснення потерпілого щодо руху його автомобіля не відповідають характеру пошкоджень транспортних засобів та свідчать про значну швидкість транспортного засобу.

Наголошує, що якщо б водієм ОСОБА_2 були б дотримані вимоги п. 2.3, 12.3 ПДР України то він зміг би уникнути ДТП.

Звертає увагу, що схема ДТП не містить жодної інформації про пішоходів, про яких зазначав водій ОСОБА_2 , у своїх поясненнях, окрім того зібрані докази свідчать про значну швидкість водія автомобіля марки «Тойота».

Також, до апеляційної скарги долучено клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, проведення якої апелянт просить доручити експертам Львівського НДІ СЕ (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54). На вирішення експерта поставити наступні питання:

-як у дорожній ситуації, що описана у мотивувальній частині оскаржуваної постанови місцевого суду, повинен був діяти водій автомобіля марки «Ford Focus C-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , відповідно до ПДР України?

-як у дорожній ситуації, що описана у мотивувальній частині оскаржуваної постанови місцевого суду, повинен був діяти водій автомобіля марки «Toyota Yaris» д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 відповідно до ПДР України, та з якою швидкістю він рухався проїжджаючи перехрестя вул. Городоцька, проспект Свободи, 22 лютого 2024 року?

-чи відповідали дії водіїв учасників ДТП вимогам ПДР України?

-чи є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП порушення водієм ОСОБА_2 п. 12.1, 12.2, 12.5 ПДР України?

-чи мав технічно можливість уникнути ДТП водій автомобіля марки «Ford Focus C-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1

-чи мав технічно можливість уникнути ДТП водій автомобіля марки «Toyota Yaris» д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .?

-що з технічної точки зору стало причиною настання ДТП?

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, до повноважень суду апеляційної інстанції не належить функція збирання та встановлення доказів по справі, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

Згідно зі ст. ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення судової авто технічної експертизи, вислухавши думку ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали доводи зазначені у клопотанні, аргументи потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які заперечили проти задоволення клопотання про призначення експертизи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності призначення даної експертизи. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 22 лютого 2024 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис з місця події, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у призначенні зазначеної експертизи, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого та його представника на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 2.3 Б ПДР України передбачено,що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №635604 від 22 лютого 2024 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Форд» номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність щодо дорожньої обстановки та не відреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась в безпечності маневру і здійснила зіткнення з автомобілем марки «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофору;

-схемою місця ДТП від 22 лютого 2024 року (а.с. 2), на якій відображено місце події, та розміщення транспортних засобів, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілям;

-поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 3), відповідно до яких вона рухалася в напрямку пр. Свободи із проспекту Чорновола на автомобілі «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Городоцька - пр. Чорновола пр. Свободи розпочала рух на зелений сигнал світлофора, проте не змогла переїхати перехрестя, оскільки автомобіль, який рухався вул. Городоцька перекрив їй рух, через деякий час автомобіль від`їхав і вона продовжила рух, після чого відчула удар в її автомобіль, транспортного засобу «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався вул. Городоцька. Водія автомобіля «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , вона не побачила, оскільки його закривало маршрутне таксі (автобус), який рухався в попутному напрямку;

-поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4), згідно із якими він рухався по вул. Городоцькій на автомобілі «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , під`їжджаючи до перехрестя вул. Городоцька - пр. Чорновола пр. Свободи, здійснював рух на зелений сигнал світлофора, в цей момент раптово на перехрестя виїхав автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , на заборонений сигнал світлофора, у зв`язку із чим він намагався уникнути зіткнення, почав різко гальмувати;

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що автомобіль «Форд» номерний знак НОМЕР_1 рухався з проспекту Чорновола, перетинаючи вул. Городоцьку, не переконався в безпечності свого маневру, різко рушив в напрямку проспекту Свободи, автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 рухався вул. Городоцька, намагався уникнути ДТП, застосував екстрене гальмування коли побачив автомобіль «Форд».

Доводи апелянта, що з характеру механічних пошкоджень, які отримали транспортні засоби, вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, оскільки саме дії водія ОСОБА_2 , призвели до ДТП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що саме дії водія ОСОБА_1 призвели до ДТП, а водій ОСОБА_2 намагався уникнути зіткнення, застосував екстрене гальмування.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи апелянта, що справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ч. 2 ст. 38 КУпАП передбаченого, що якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, окрім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду (а.с. 54) постановлена 21 травня 2024 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Аргументи апелянта, що письмові пояснення потерпілого щодо руху його автомобіля не відповідають характеру пошкоджень транспортних засобів та свідчать про значну швидкість транспортного засобу, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер, не підтверджуються матеріалами справи, спрямовані на ухилення апелянта від адміністративної відповідальності.

Заперечення водієм автомобіля марки «Форд» номерний знак НОМЕР_1 , своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає як спосіб захисту, а її пояснення - малопереконливими та такими, що суперечать іншим доказам у справі, зокрема відеозапису.

Аргументи сторони захисту, що причиною настання ДТП стало порушення зі сторони водія ОСОБА_2 технічних вимог п. 2.3, 12.3 ПДР України, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи водій ОСОБА_1 не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого порушив вимоги п. 2.3 Б, 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи відмовити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.