Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності захисника особи ОСОБА_1 - адвоката Масюк Ганни Сергіївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника Масюк Г. С. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого шиномонтажником ТзОВ «Талфорд сервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.07.2023 о 05:13, в м. Луцьку на вул. Кривоноса, 22, керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , всупереч п. 2.5 ПДР України, відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.07.2023 року о 05:13, в м. Луцьку на вул. Кривоноса, 22, керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 16.03.2018 року у ВП № 52515642, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, адвокат Масюк Г. С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усні фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, в повному обсязі проігнорував усі аргументи захисту, не надав їм жодної оцінки та не вказав на докази, які їх спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт перебування вказаної особи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

На переконання захисника, докази наявні в матеріалах справи не доводять поза розумним сумнівом ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні його відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Так, на долученому до протоколу відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, відображено, що співробітники поліції перебувають біля нерухомого автомобіля, який стоїть із вимкнутим двигуном. Тобто факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції не зафіксовано. Крім того, працівниками поліції, в порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу.

Окремо захисник звертає увагу на відсутність безперервної відеозйомки, що свідчить про недопустимість такого доказу як відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, про що свідчить власноруч зроблений запис останнього в протоколі про адміністративне правопорушення. У свою чергу, вказані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на думку захисника, не відповідають дійсності.

На підставі вказаного, апелянт вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Масюк Г. С., яка просила апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Враховуючи, що апелянт заперечує визнання ОСОБА_1 винним та його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд постанову місцевого суду переглядає лише в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, його винуватість підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 336319 від 30.07.2023, у якому із належною повнотою викладено сутність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.07.2023 року, відповідно до якого причиною направлення ОСОБА_1 на огляд у медичному закладі КП «ВМЦТЗ» було виявлення в останнього ознак наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови); рапортом поліцейського роти № 3 взводу № 2 БУПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Калитюка І.Ф. від 30.07.2023, в якому останній повідомив, що причиною зупинки транспортного засобу AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , став факт порушення ним вимог щодо користування ременем пасивної безпеки; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 370098 від 30.07.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн. Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться й відеозаписами із боді-камери працівника поліції.

Основні доводи апелянтів щодо скасування постанови суду першої інстанції зводяться до відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Однак оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Так диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у даному випадку, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зауважує, апелянтом не оспорюється подія та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 336320 від 30.07.2023, а саме що ОСОБА_1 30.07.2023 року о 05:13, в м. Луцьку на вул. Кривоноса, 22, керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 16.03.2018 року у ВП № 52515642.

Також відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 370098 від 30.07.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн. Зазначена постанова ОСОБА_1 не оскаржувалася. Таким чином, вказані вище докази стверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того відеозаписом з бодікамери працівника поліції зафіксовано пояснення ОСОБА_1 щодо вчинених ним адміністративних правопорушень, зокрема, останній вказав, що, перебуваючи за кермом свого автомобіля, здійснив «незначний рух».

У свою чергу, відеозаписом із бодікамери поліцейського стверджується неодноразове висловлення вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на предмет визначення його перебування в стані наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я. Однак, від проходження огляду ОСОБА_1 у кожному із запропонованих випадків категорично відмовлявся.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи. Фрагментальність відеозапису жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки апелянт не довів, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують вину останнього у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення.

Таким чином, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з бодікамери працівника поліції є належним і допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Місцевим судом правильно встановлено, що своє бажання проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 висловив вже після закінчення оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів, у зв`язку з чим дана обставина в жодній мірі не впливає на відповідність дій останніх вимогам чинного законодавства України.

Також безпідставним є твердження захисника щодо безпідставності зупинки працівниками поліції транспортного засобу, оскільки як було вказано вище, ОСОБА_1 постанову серії БАВ № 370098 від 30.07.2023, згідно якої встановлено факт керування останнім 30.07.2023 року о 05:13, в м. Луцьку на вул. Кривоноса, 22, транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки, не оскаржував.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують їх.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Масюк Ганни Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинськогоапеляційного суду П. П. Борсук