ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/798/24 Справа № 202/63/24 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Луценка Сергія Олексійовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові,06 грудня 2023 року о 22 год. 10 хв. в м.Дніпрі, вул.Кільченська, буд.3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Giorno НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest 7510 із позитивним результатом 1,33 %о, тест №695, чим порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, 06 грудня 2023 року о 22 год. 10 хв. в м.Дніпрі, вул.Кільченська, буд.3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Honda Giorno НОМЕР_1 , порушив вимоги п.19.1а ПДР України, при перевірці документів встановлено, що водій керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив ст.15 ЗУ «Про Дорожній рух» та п.2.1а Правил дорожнього руху України, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Луценко С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що постанова суду винесена без її оголошення в судовому засіданні, фактично отримана лише 29.02.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та заперечував даний факт з самого початку спілкування із співробітниками поліції, але згодом, під впливом морального тиску з боку співробітників поліції, ОСОБА_1 був вимушений визнати свою провину.

Вказує, що в протоколі жодного посилання на проведення відео фіксації не зазначено, а тому він є неналежним доказом.

Також зазначає, що до матеріалів не долучено жодного рапорту працівника поліції, як про то вказано в протоколі серії ААД № 689112, а долучено лише його копію.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП складено 08.12.2023 року але факт відсутності в ОСОБА_1 права керування транспортним засобом встановлено лише 11.12.2023 року.

Посилається на неналежність як доказу наявного в матеріалах справи відеозапису.

Захисник Карчебний Я.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що вчинене ним адміністративне правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, що підтверджено зібраними у справі доказами.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, відеозапис з якої долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 689112 від 06 грудня 2023 року за порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП поліцейськими дотримано в повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

Постанов судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в протоколі жодного посилання на проведення відео фіксації не зазначено, а тому відеозапис він є неналежним доказом не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що зафіксовані на відеозаписі обставини дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , та інші обставини що мають значення, а тому, наявний в матеріалах відеозапис апеляційним судом визнається належним та допустимим доказом по справі.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та заперечував даний факт з самого початку спілкування із співробітниками поліції, але згодом, під впливом морального тиску з боку співробітників поліції, ОСОБА_1 був вимушений визнати свою провину.

З наявного відеозапису вбачається, що працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , який стоїть біля транспортного засобу, тримається за його кермо та на голову одягнутий шолом. На питання працівника поліції чому без світла катаєтесь, ОСОБА_1 зазначає, що перегоріла лампочка.

Надалі вбачається, що під час спілкування з працівниками поліціх ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, вказує, що він їхав, зупинився, працівники поліції під`їхали та включили проблискові маячки.

Надалі, ОСОБА_1 повторю, та зазначає, що він їхав, зупинився і після цього під`їхали працівники поліції.

Також, надалі, з відеозапису видно, що працівник поліції показує відео керування ОСОБА_1 транспортним засобом. ОСОБА_1 коментує відео, вказуючи на те, з відео вбачається, що він їхав, зупинився і до нього під`їхали працівники поліції.

Аналізуючи встановлені вище обставини, апеляційний суд вважає не спроможними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та те, що останній визнав чвою вину під тиском працівників поліції.

Крім того, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Не є слушними й доводи апелянта про те, що до матеріалів не долучено жодного рапорту працівника поліції, як про то вказано в протоколі серії ААД № 689112, а долучено лише його копію, оскільки правота працівника поліціях від 06.12.2023 року, що міститься в справі з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП є копією рапорта працівника поліції, що міститься в томі справи з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційний суд вважає також вірним.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Долучені до матеріалів справи докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП складено 08.12.2023 року але факт відсутності в ОСОБА_1 права керування транспортним засобом встановлено лише 11.12.2023 року не є слушними, оскільки в матеріалах справи міститься копія постанови (а.с. 4), відповідно до якої, 07.10.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративних правопорушень, винність ОСОБА_1 у їх вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_2 накладено відповідно до вимог ст. 33, 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративних протоколах, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Луценка Сергія Олексійовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун