Номер провадження: 33/813/1215/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Козлова В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Писанюка Євгена Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 07 березня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 46).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Писанюк Євген Ігорович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 53-65).

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.04.2024 року (головуючий суддя Лозко Ю.П.) апеляційну скаргу було вирішено відмовити представнику апелянта у поновленні пропущеного строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу повернути апелянту, у зв`язку із необґрунтованістю наведених підстав пропуску встановленого строку апеляційного оскарження (а.с. 68-69). 25.04.2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, згідно супровідного листа, було повернено до суду першої інстанції (а.с. 72).

19.04.2024 року адвокат Писанюк Євген Ігорович в інтересах ОСОБА_1 повторно направив на адресу апеляційного суду за допомогою підсистеми Електронний Суд апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 07.03.2024 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не в повній мірі було встановлено та досліджено всі обставини справи, а саме відсутність в матеріалах належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки його огляд було проведено без присутності двох свідків, які б в свою чергу могли підтвердити факт перебування особи у стані сп`яніння та відмови від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі. Апелянт також зауважує й щодо відсутності у особи зазначених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння, що на його думку є порушенням працівниками поліції норм чинного законодавства, яким закріплено порядок проходження осіб огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, апелянт також посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей щодо здійснення працівниками поліції відсторонення особи від керування транспортним засобом та передачу керування іншій особі. Окрім наведеного, згідно пояснень апелянта, судом першої інстанції було проігноровано заявлене клопотання щодо виклику у судове засідання інспекторів патрульної поліції для з`ясування всіх обставин справи (а.с. 75-78).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 83-84).

В судовому засіданні був присутнім представник апелянта адвокат Писанюк Євген Ігорович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. Особа, яка притягується до відповідальності до судового засідання не з`явилася, причини такої неявки суду не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що обставини правопорушення та вина порушника підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно із ст. 251 КУпАП, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та доданими до справи матеріалами відеофіксації.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 361589 вбачається, що 18.06.2023 року в м. Одеса по вул. Малиновського, 47 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду га стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження наведених в протоколі обставин, працівниками поліції в якості додатків було долучено відеозаписи з нагрудних боді камер № 470939 та 474495, відмітка щодо наявності яких також міститься в протоколі. Проаналізувавши долучений працівниками поліції відеозапис подій, апеляційним судом встановлено, що відповідна фіксація відбувалася безпосередньо з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та в подальшому в повній мірі відтворює події, які відбувалися 18.06.2023 року, закінчуючи моментом складення адмін матеріалів та передачі керування транспортним засобом особі, яку було викликано безпосередньо ОСОБА_1 , що в свою чергу спростовує доводи апелянта в частині відсутності доказів відсторонення особи від керування транспортним засобом. При цьому, протокол також містить відмітку про складення працівниками поліції тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, а саме ДТ № 171366 та відмову особи від його отримання, в тому числі загалом відмову особи від підпису складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що в свою чергу згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції є його правом, а тому, посилання представника апелянта на зазначення такої відмови в протоколі є необґрунтованим, зважаючи на наявність фіксування факту відсторонення особи від керування транспортними засобами.

Разом з тим, слід зазначити, що саме у зв`язку із наявністю відповідного відео фіксуванням зазначених в протоколі подій, залучення свідків в даному випадку не відбувалося, адже обов`язкова їх присутність необхідна лише у випадку неможливості застосування працівниками поліції спеціальних технічних засобів відеозапису (ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2022 року № 1231-ІХ, та внесення відповідних доповнень), що в свою чергу також спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

З долученого відеозапису в свою чергу також вбачається момент зупинки транспортного засобу, в тому числі й повідомлення особи щодо причин такої зупинки, а саме надходження повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю вказаного в протоколі автомобіля (01 хв. 30 сек.). Окрім того, згідно відеозапису, у зв`язку із виявленням в ОСОБА_1 відповідних ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (00 хв. 50 сек. відео 1) та неодноразово детально роз`яснено процедуру огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер». Також слід зазначити, що ОСОБА_1 в свою чергу самостійно повідомив працівників поліції щодо вживання ним алкогольних напоїв напередодні, а саме 17.06.2023 року, згідно пояснень (00 хв. 53 сек. відео 1). В подальшому вбачається, що у зв`язку із не змогою ОСОБА_1 пройти даний огляд безпосередньо на місці протягом певного періоду часу (03 хв. 40 сек. 07 хв. 30 сек. відео 1), останньому було роз`яснено його право проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду, в тому числі можливості здати біологічного середовища для лабораторного дослідження, на що особа відповіла відмовою, зазначаючи при цьому, що в цьому немає сенсу (08 хв. 14 сек. відео 1). В подальшому, саме за вказаних обставин справи працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 адмін матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом в свою чергу наведено не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, за наведених обставин, оскільки доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваної постанови постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 07 березня 2024 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк