Справа № 305/2422/24
Номер провадження 3/305/1589/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Ємчук В.Е., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286097, 09 липня 2024 року, близько 00 години 30 хвилин, на східній околиці населеного пункту ОСОБА_2 на відстані 100 метрів до лінії державного кордону між прикордонними знаками №№ 296-297, в межах прикордонної смуги, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином ОСОБА_3 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ, під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків пов`язаних із охороною державного кордону України, а саме: на неодноразово повторювану законну вимогу представника державної прикордонної служби припинити вчинення правопорушення, зупинитись та пред`явити документи, що посвідчують особу, надати можливість здійснити візуальний огляд речей відповів відмовою та намагався до втечі продовжуючи правопорушення в бік річки Тиса до державного кордону, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

В судове засідання, ОСОБА_1 , не з?явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки (смс повідомлення).

Відповідно до вимог частини 2 статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ст. 185-10 КУпАП, розглядаються протягом доби.

Враховуючи строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд розглядає справу у відсутності громадянина ОСОБА_1 . Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення.

Розпорядження та вимоги, які зазначені в диспозиції статті осіб, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитись в їх компетенції.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України при виконанні ними службових обов`язків, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону. Тобто слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

У матеріалах справи немає даних про те, що працівники прикордонної служби знаходилися під час виконання службових обов`язків і їх дії по затриманню ОСОБА_1 були законними.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №286097 від 09.07.2024 року, ОСОБА_1 , спільно з громадянином ОСОБА_3 , здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ, під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків пов`язаних і охороною державного кордону України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Даних про те, хто приймав участь в затриманні і кого саме та при яких обставинах в справі немає. Пояснення осіб, які приймали участь в затриманні до справи також не приєднані. Отже вимоги ст.245 КУпАП про всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, не виконані. В матеріалах справи відсутні докази, які б прямо вказували що ОСОБА_1 мав намір перетнути державний кордон України, відсутні.

За таких обставин, всі перераховані вище доводи, у своїй сукупності, дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно здійснив злісну непокору законній вимозі працівників Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст.9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особі тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: В.Е. Ємчук