Справа № 161/4722/24
Провадження № 3/161/1978/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 25 квітня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 20.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2024 о 22:22 год вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував по телефону.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Кумановський Л.М. вину не визнали, пояснили, що в діях ОСОБА_1 не має складу адміністративного правопорушення, оскільки в його діях умислу не було, навпаки, він намагався примиритися, зберегти сім`ю, вирішити фінансові проблеми.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її захисник адвокат Комарницька-Михальчук О.Є. пояснили, що на мобільний телефон ОСОБА_2 надходять постійні погрози з боку колишнього чоловіка, що містять нецензурну лайку, погрози, вимагання коштів, що тримає її у постійній напрузі.

Суд, заслухавши присутніх учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, письмовими поясненнями, заявою ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

Так, частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон) визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Сукупність долучених до матеріалів справи доказів повністю спростовує доводи сторони захисту про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та можливість закриття провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Пояснення, надані ОСОБА_1 , також спростовуються матеріалами справи та, на думку суду, є способом уникнути відповідальності за вчинене.

Обираючи стягнення за адміністративні правопорушення, суд враховує особу правопорушника, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, і вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

На підставі ст.40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк