Справа № 953/5346/24
Провадження № 3-в/953/59/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

при секретарі Сороченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву представниці Харківської митниці Тупікової О. О. про відвід судді Єфіменко Н. В. у справі про адміністративне правопорушення № 953/5346/24 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі МК України),

встановив:

У провадженні судді Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н. В. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 953/5346/24 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно з протоколом про порушення митних правил ОСОБА_1 12 липня 2023 року ввіз на митну територію України транспортний засіб VOLVO XC 90, VIN: НОМЕР_1 , р. н. НОМЕР_2 . Під час митного оформлення товару ОСОБА_1 надав митному органу декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 12 линя 2023 року. Зазначена декларація містила неправдиві відомості про те, що товар є гуманітарною допомогою, а його одержувачем благодійна організація «Благодійний фонд «ХАРКІВ З ТОБОЮ» (). До декларації було долучено підроблений документ звернення від імені благодійної організації «Благодійний фонд «ХАРКІВ З ТОБОЮ» щодо сприяння ввезенню автомобіля на митну територію України водію ОСОБА_1 для його доставлення для задоволення потреб Збройних Сил України.

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом Державної митної служби України як порушення митних правил, а саме переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості про одержувача товару.

Разом із тим, 11 жовтня 2023 року Слідчим управлінням ГУНП України в Харківській області за заявою БО «ХАРКІВ З ТОБОЮ» внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001178 за фактами незаконного ввезення невстановленими особами на територію України гуманітарної допомоги з метою подальшого продажу з використанням підроблених документів від імені зазначеної благодійної організації.

17 липня 2024 року представниця Харківської митниці Тупікова О. О. заявила відвід судді Єфіменко Н. В. у справі № 953/5346/24, в обґрунтування чого висловила позицію про неприпустимість участі судді у розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки вона брала участь як слідча суддя у кримінальному провадженні № 0001178.

Суддя Єфіменко Н. В. у поданій суду заяві зазначила, що вважає слушними доводи, викладені у заяві про відвід, яку просила розглядати без її участі.

Учасники провадження у справі про адміністративне правопорушення про дату, час і місце розгляду зазначеної вище заяви були повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, причини чого не повідомили. За таких обставин їх неприбуття не перешкоджає вирішенню судом питання про відвід.

Дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Під час вирішення питання про відвід суд бере до уваги, що Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) не містить спеціальних норм, які б передбачали для учасників судового розгляду можливість заявити судді відвід і унормовували процедуру розгляду відповідної заяви.

Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Право людини на справедливий суд належить до фундаментальних прав людини у сучасній демократичній державі. Забезпечення справедливого правосуддя, що ґрунтується на верховенстві права, є міжнародним зобов`язанням України на підставі низки міжнародно-правових актів, які ратифіковані Україною і становлять частину національного законодавства. Одним із таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі Конвенція, ЄКПЛ).

Відповідно до статей 2, 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди під час розгляду справ застосовують як джерела права Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є обов`язковою для виконання.

Стаття 6 ЄКПЛ гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи під час розгляду будь-якого пред`явленого їй кримінального обвинувачення.

Одним зі способів забезпечення даного права є інститут відводу, що полягає у гарантованому кожному учаснику процесу праві за наявності передбачених законом обставин, які з точки зору поінформованого і розсудливого стороннього спостерігача можуть викликати сумнів у неупередженості конкретного судді чи складу суду, висловити їм недовіру і заперечити про участі цього судді (суддів) у розгляді справи.

З метою належної реалізації зазначених вище засад Рада суддів України у рішенні № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності, неупередженості та безсторонності суддів, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (зокрема, рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п. п. 21-22).

З огляду на зазначене, керуючись принципом верховенства права, враховуючи вимоги ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та загальні засади судочинства, з урахуванням практики ЄСПЛ, під час розгляду заяви про відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, слід застосувати за аналогією норми найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального.

Як унормовано ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Під час розгляду відводу відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КПК України має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

У частині 1 ст. 75 КПК України встановлено перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Посилань на жодну з зазначених обставин заява про відвід судді Єфіменко Н. В. не містить.

Разом із тим, законодавець встановлює правило недопустимості повторної участі судді у кримінальному провадженні, зміст якого розкрито у статті 76 КПК України. Відповідно до ч. 1 цієї статті суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, наведеною законодавчою забороною охоплюється лише участь судді у розгляді по суті того самого кримінального провадження, у якому він здійснював свої повноваження щодо судового контролю за досудовим розслідуванням.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 КК України, є встановлений законом порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивну сторону цього правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , становить переміщення товару через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для цього підроблених документів, що містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару. Відповідальність за цією статтею настає незалежно від мети ввезення предмета правопорушення, зокрема від того, правомірно чи протиправно особа його використовує чи планує використовувати у майбутньому. Якщо ж товар є предметом, знаряддям або засобом кримінального правопорушення, винний окремо підлягає кримінальній відповідальності за на підставах, установлених Кримінальним кодексом України, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом.

Водночас у кримінальному провадженні № 0001178 від 11 жовтня 2023 року здійснюється досудове розслідування за фактом здійснення групою осіб за попередньою змовою імпорту товарів за підробленими документами від імені БО «Благодійний фонд «ХАРКІВ З ТОБОЮ» як гуманітарної допомоги для подальшого продажу в умовах воєнного стану, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

У цьому кримінальному провадженні суддя Єфіменко Н. В., здійснюючи свої повноваження щодо судового контролю за досудовим розслідуванням, неодноразово санкціонувала тимчасовий доступ слідчого до речей і документів, обшук транспортних засобів, огляд приміщення, а також приймала рішення про арешт майна предмета кримінального правопорушення (ухвали у справі № 953//11389/23: н/п 1-кс/953/9064/23, н/п 1-кс/953/9065/23 та н/п 1-кс/953/9066/23 від 11 грудня 2023 року; н/п 1-кс/953/989/24 від 02 лютого 2024 року; н/п 1-кс/953/1982/24 від 25 березня 2024 року; н/п 1-кс/953/4119/24 та н/п 1-кс/953/4120/24 від 06 червня 2024 року).

Разом із тим об`єктом злочину, передбаченого ст. 201-2 КК України, є суспільні відносини, що забезпечують використання за призначенням гуманітарної допомоги, благодійних пожертв або безоплатної допомоги.

Основний склад згаданого кримінального правопорушення становить продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги або використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі. Імпорт товарів гуманітарної допомоги з порушенням митних правил об`єктивною стороною цього злочину не охоплюється, а дії винного за наявності зазначених вище ознак підлягають кваліфікації за ст. 201-2 КК України незалежно від правомірності або протиправності ввезення предмета злочину на митну територію України.

Дійсно, за обставин цієї справи ввезення транспортних засобів за митну територію України за підробленими документами від імені благодійної організації як гуманітарної допомоги могло виступати способом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України. Проте зазначений злочин і адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, істотно відрізняються за об`єктом посягання й об`єктивною стороною, відповідні справи розглядаються судом за правилами різних юрисдикцій, мають різний предмет доказування, а результати розгляду кожної з них не впливають один на одний.

Отже, розгляд суддею, котра брала участь як слідча суддя у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 201-2 КК України, справи про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, яке було допущено під час ввезення товару як гуманітарної допомоги на митну територію України, не є повторною участю судді у провадженні у розумінні ст. 76 КПК України.

Звертає увагу суд і на те, що у кримінальному провадженні суддя Єфіменко Н. В. не давала жодних судових санкцій, які б за змістом становили втручання у права і свободи ОСОБА_1 . Правових позицій у справі про адміністративне правопорушення щодо цієї особи суддя раніше не висловлювала.

Отже, наведені у заяві про відвід обставини не виключають участі судді Єфіменко Н. В. у розгляді справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, і не дають жодних підстав для сумнівів у її об`єктивності, неупередженості та безсторонності.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 376 КПК, суд

постановив:

У задоволенні заяви представниці Харківської митниці Тупікової О. О. про відвід судді Єфіменко Н. В. у справі про адміністративне правопорушення № 953/5346/24 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України відмовити.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.А

Суддя М.Л. Глос