Справа № Справа № 946/487/24
Провадження № 3/946/428/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харцизьк Донецької області, громадянина України, працюючого менеджером зі збуту в НВК «Меблевий експерт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

Згідно даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264717, що складений 22.01.2024 начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковником Мельником К.І., 22.01.2024 о 18:30 год. на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в контрольованому прикордонному районі на відстані 1500 м. від прикордонного знаку №1372 було виявлено ОСОБА_1 , який у складі групи осіб поза пунктом пропуску без документів на право перетинання державного кордону України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Румунію, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні погодився з обставинами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що оскільки відповідних документів для виїзду за кордон у нього не було, він дійсно планував виїхати за кордон незаконним шляхом. За вказівкою куратора він спочатку приїхав з м. Києва до м. Одеси, де пробув декілька днів, а потім йому повідомили про місце посадки, де його підібрали на автомобілі, і групою осіб вони вирушили у напрямок м. Ізмаїла. Проїхавши 2 3 години вони зупинилися на заправці, після чого під`їхав інший автомобіль, куди вони пересіли та поїхали далі. У районі м. Татарбунари автомобіль, на якому він пересувався, був зупинений представниками Державної прикордонної служби України, після чого у нього запитали мету приїзду в контрольований прикордонний район, на що він повідомив, що має на меті виїхати з території України у незаконний спосіб. Потім його затримали й доставили до м. Ізмаїла, де був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Так, нормативний акт, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ч. 2 ст.204-1 КУпАП, передбачає відповідальність за дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за перетинання або за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, об`єктивна сторона досліджуваного правопорушення може полягати у двох самостійних формах, а саме: 1) у перетинанні або у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску; 2) у перетинанні або у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У даному випадку в частині спроби перетинання державного кордону момент закінчення правопорушення переміщений на стадію замаху на перетинання державного кордону, але для цього є необхідним вчинення особою конкретних активних дій, спрямованих вже саме на перетинання державного кордону безпосередньо біля нього. Про це свідчать саме формулювання диспозиції ст. 204-1 КУпАП в цій частині: спроба перетинання державного кордону України будь яким способом поза пунктами пропуску. Усі інші дії особи щодо готування до вчинення спроби перетинання державного кордону, зокрема підшукування співучасників або змова на вчинення правопорушення та інше умисне створення умов для вчинення правопорушення (пересування по території країни з наміром перетнути державний кордон), не тягнуть собою відповідальність за цією нормою.

Слід зазначити, що з досліджених доказів не вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий безпосередньо при спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску або в пункті пропуску без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, оскільки, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, його було виявлено на відстані 1 500 метрів від прикордонного знаку 1372. Більше того, за поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 його було затримано в іншій місцевості, а саме в районі м. Татарбунари, що віддалено на десятки кілометрів від того місця, що зазначено у протоколі.

Таким чином вбачається, що притягуваний лише мав намір перетнути державний кордон України, і він у цьому зізнається, але він не встиг вчинити будь-якої дії, направленої на застосування спроби безпосереднього перетинання державного кордону, тобто на вчинення об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП. А за наявність лише одного наміру без вчинення дій, направлених на виконання об`єктивної сторони цього правопорушення, зокрема без вчинення спроби перетинання державного кордону, відповідальність не настає. Іншими словами ст. 204-1 КУпАП не передбачена відповідальність за одні лише наміри.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд, зберігаючи безсторонність, позбавлений можливості самостійно витребувати зазначені докази, оскільки тим самим суд буде вимушений перебрати на себе функцію обвинувачення, що є недопустимим в демократичному суспільстві.

Отже, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надала належних та допустимих доказів відповідно до положень чинного законодавства на підтвердження вчинення притягуваним перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влад.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко