Справа № 461/804/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/280/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., захисника Бабій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Сичова Юрія Вікторовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 6 лютого 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0001/209000/24 від 1 січня 2024 року, 26.12.2023 з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товару, що надійшов на адресу ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ). адреса: АДРЕСА_2 ), від компанії POL-SERVICE JACEK MAJCHER (35-317, Rzeszow, ul. Budziwojska, 90, Polska митним брокером ОСОБА_1 ) до відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» подано митну декларацію типу «ІМ40ДН» № 23UA03U1, в якій задекларовано товар №1: «Обладнання для обробки пластмаси. Шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, новий, рік випуску 2023».

В графі №33 Декларації вказано код товару згідно УКТЗЕД- (ставка ввізного мита - 0%). Під час митного оформлення товарів на центральному рівні автоматизованою системою (АСУР) було згенеровано наступні митні формальності: 000, 101-1. 103-1. 105-2. 107-3, в процесі митного контролю за допомогою СУР посадовою особою відділу протидії незаконному переміщенню наркотиків і зброї управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці ОСОБА_3 було згенеровано митні формальності 211-1, 118-3, 911-1. Під час перевірки вищевказаної митної декларації посадовою особою Львівської митниці винесено Рішення про визначення коду товару від 29.12.2023 p. № KT-UA-2023. Вказаним Рішенням змінено заявлений митним брокером ОСОБА_1 код товару №1, а саме «Шредер одновальний DSY40100: подрібнювач твердих матеріалів: пластику, паперу, деревини, електричних компонентів, кабелю тощо» згідно УКТЗЕД на (ставка ввізного мита - 2%). Документи, якими керувалися митні органи під час прийняття Рішення є: товаросупровідні документи, контракт, акт митного огляду, фото товару, технічна документація. Рішення прийнято відповідно до вимог УКТЗЕД в редакції Закону України "Про Митний тариф України" від 19.10.2022 №2697-ІХ; Основні правила інтерпретації класифікації товарів (Закон України "Про Митний тариф України"); Пояснення до ТИ УКТЗЕД (наказ ДМСУ від 14.12.2022 №543), технічна документація.

По митній декларації типу «ІМ40ДЕ» № 23UA03U1 у разі застосування ставок ввізного мита згідно Рішення про визначення коду товару від 29.12.2023 p. № KT-UA- 2023. недобір митних платежів, які мали б були сплачені, у порівнянні з митними платежами, заявленими ОСОБА_1 , складає 49633,32 грн., в тому числі по ввізному миту в сумі 41361,1 грн.. по ПДВ в сумі 8272,22 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до Митного кодексу України (ст. 257). декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість (вага брутто та вага нетто), фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та метод її визначення тощо. Згідно зі ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату. Згідно зі ст. 264 Митного кодексу України - з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. У разі самостійного декларування товарів декларантом передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (пункт 4 статті 266). Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники га інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України).

Таким чином, на думку автора протоколу, в діях митного брокера ОСОБА_1 , що виразилися у заявленні в митній декларації, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару №1 згідно з УКТЗЕД по митній декларації типу «ІМ40ДЕ» № 23UA03U1, наявні ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник Львівської митниці Держмитслужби Сичов Ю.В. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 6 лютого 2024 року та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накласти на нього стягнення, а саме: штраф, передбачений санкцією 50-150% від несплаченої суми митних платежів.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова є незаконною. Зокрема, вказує, що однією зі складових порушення митних правил, передбаченого ст. 485 КК України, є мета заявлення неправдивих відомостей, а саме: неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. У ОСОБА_1 як декларанта були такі мотиви.

Як зазначає апелянт, суд взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , що при визначенні коду товару згідно з УКТ ЗЕД він керувався інформацією отримувача і поясненнями УКТ ЗЕД до товарної позиції 8477, згідно з якою товар обладнання та обробки пластмаси, шредер одновальний DSY40100 серійний номер RL20230709, рік випуску 2023, має бути кваліфікований за кодом УКТ ЗЕД . Водночас, код товару, зазначений у товаросупровідних документах (рахунку-фактурі, CMR тощо), сертифікаті відповідності (сертифікаті УкрСЕПРО), експертному висновку за результатами дослідження зразка товару або іншому документі, поданому для митного оформлення товару, не є обов`язковим чи визначальним при класифікації товару для митних цілей, а носить інформативний характер. Зазначені документи не стосуються класифікації товарів згідно з вимогами товарної номенклатури Митного тарифу України, а стосуються виключно питань, що належать до компетенції органів, установ та підприємств, які їх оформили.

Таким чином, виключне право на віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, належить саме митним органам, одним з яких і є Львівська митниця.

На думку апелянта, специфікації поставки № 01 від 20 вересня 2023 року до контракту UA/30336890/23/619 від 20 вересня 2023 року та експортна декларація №23PL402010E1880485 від 15 грудня 2023 року не є належними та допустимими доказами у справі.

У судовому засіданні представник Львівської митниці Держмитслужби Зирянов О.Ю. подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Особа, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився.

Його адвокат Бабій І.М. заперечила проти задоволення апеляційних вимог, просила залишити рішення судді суду першої інстанції без змін. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечила.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Згідно зі ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Наявність об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Як вбачається з оскарженої постанови, суддя суду першої інстанції з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, оцінив всі наявні в справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Апеляційний суд вважає оскаржене рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

З протоколу про порушення митних правил №0001/209000/24 від 1 січня 2024 року вбачається, що, на думку Львівської митниці, митний брокер ОСОБА_1 , з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 49633,32 грн, подав митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» №23UA03U1, у якій зазначив неправдиві відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а саме товару №1 - «Обладнання для обробки пластмаси. Шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, новий, рік випуску 2023».

Тобто, з врахуванням вказаного протоколу, підлягає доведенню факт заявлення ОСОБА_1 в митній декларації та товаросупровідних документах недостовірних відомостей щодо коду товару №1 згідно з УКТ ЗЕД та наявності у нього прямого умислу на вчинення вказаних дій з метою зменшення розміру митних платежів.

Викладені в протоколі обставини та долучені митним органом до нього докази місцевим судом детально перевірені.

В оскарженій постанові правильно враховано, що декларантом заявлений код вказаного товару згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита 0%). У поданих до митного контролю товаросупровідних документах, а саме у рахунку-фактурі (Invoice Tax Document) №DEX-RZ/01/12/23 від 12.15.2023; експортній декларації 23PL402010E1880485 від 12.15.2023 та інших товаросупровідних документах, зокрема, специфікації поставки №01 від 20.08.2023 р. зазначається, що на митну територію України ввозиться товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

Водночас, згідно з Рішенням Державної митної служби України про визначення коду товару від 29.12.2023 p. KT-UA-2023 код товару, який був встановлений митним брокером ОСОБА_1 , на підставі УКТЗЕД в редакції Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 №2697-9; Основних правил інтерпретації товарів (Закону України «Про Митний тариф України»); Пояснення до ТП УКТЗЕД (наказ ДМСУ від 14.12.2022 №543), був змінений на код - шредер одновальний DSY400: подрібнювач твердих матеріалів: пластику, паперу, деревини, електричних компонентів, кабелю тощо. Зазначений код товару зафіксований у Специфікації поставки №01 №UA30336890/23/619 від 20.09.2023 року, у Рахунку-фактурі №DEX-RZ/01/12/23 від 15.12.2023 року та у експортній декларації№23РЬ4Ц2010Е1880485 від 15.12.2023 року.

Відтак, ОСОБА_1 при визначенні товару керувався інформацією отримувача і поясненнями до УКТЗЕД до товарної позиції 8477, обладнання для подрібнення, так як верстат шредер одновальний подрібнює і подає подрібнений матеріал через шнек, погодився з визначеним кодом відправника, який зазначений у Специфікації поставки №01 від 20.09.2023р. до контракту UA/30336890/23/619 від 20.09.2023р та в експортній ВМД №23PL402010E1880485 від 15.12.2023 p., а саме - обладнання для обробки гуми чи пластмаси...інше обладнання. На підтвердження товарної позиції 8477 також вплинули класифікаційні рішення прийняті за попередні роки. У поясненнях УКТ ЗЕД до товарної позиції 8465 у другому абзаці зазначено, що до цієї товарної позиції не включаються машини для обробки матеріалів, які, хоча і згадані в заголовку цієї товарної позиції, але не мають ознак твердих матеріалів у момент, коли починається їхня обробка. З цієї причини верстати для м`яких пластмас або незатверділої гуми сюди не включаються (товарна позиція 8477), а шредер одновальний DSY 40100, серійний номер НОМЕР_2 призначений для різання, подрібнення твердих/м`яких пластмас і також може застосовуватись для подрібнення гуми.

26.12.2023 року ОСОБА_1 надіслав заяву до ДМСУ із вимогою визначити код товару, а саме «Обладнання для обробки пластмаси, шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, новий, рік випуску 2023 р.». Рішенням ДМСУ про визначення коду від 29.12.2023 р. KT-UA-2023 встановлено код товару - . Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, графа 31 МД повинна містити найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД).

Таким чином, суддею суду першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, безпомилково встановлено, що ОСОБА_1 були виконані вимоги ч. 8 ст. 257, ч. 1 ст. 266 МК України та заявлено повні відомості, що давали змогу митниці ідентифікувати та класифікувати товар, а також були надані усі документи, необхідні для митного оформлення та здійснення митницею контролю правильності класифікації товару.

При цьому сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідну правову позицію висловив і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , який вказав, що при визначенні коду товару згідно з УКТ ЗЕД він керувався інформацією отримувача і поясненнями УКТЗЕД до товарної позиції 8477, відповідно до якої товар «Обладнання для обробки пластмаси, шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, рік випуску 2023» має бути кваліфікований за кодом УКТ ЗЕД «Обладнання для обробки пластмаси, шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, новий рік випуску 2023».

Відповідно до ч. 5 ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 , а також враховуючи ту обставину, що з метою перевірки правильності заявлених декларантом відомостей у митній декларації сам декларант звертався до митного органу із заявою при визначення коду товару, тобто до осіб зі спеціальними знаннями, то у цій ситуації, як правильно встановив суддя місцевого суду, мав місце складний випадок класифікації товарів у розумінні статті 69 МК України.

При цьому за наявності складного випадку, визначення у митній декларації коду товару, який в подальшому не був підтверджений митним органом, може свідчити лише про помилкове визначення декларантом коду товару, однак аж ніяк про наявність у нього умислу на вчинення передбаченого ст.485 МК України правопорушення.

Також апеляційний суд бере до уваги надані стороною захисту відомості щодо сплати ФОП ОСОБА_2 митних платежів на суму 54 000 гривень за ввезення на митну територію України товару №1 - «Обладнання для обробки пластмаси. Шредер одновальний DSY40100, серійний номер RL20230709, новий, рік випуску 2023», з кодом товару (ставка ввізного мита 2%).

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, звернувшись із заявою про визначення коду товару, що свідчить про відсутність умислу на заявлення неправдивих відомостей на зменшення розміру митних платежів, до митного оформлення пред`явив виключно ті документи, які ніким не скасовані або визнані недійсними, що безумовно свідчить про відсутність в діях останнього будь-якого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на підставі яких можна було б встановити умисне зазначення ОСОБА_1 неправдивих відомостей при митному декларуванні вказаного вище обладнання щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд критично оцінює доводи представника митного органу про заявлення ОСОБА_1 у митній декларації неправдивих відомостей щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД з метою зменшення розміру митних платежів.

За наведеного, досліджені в суді першої інстанції обставини, які перевірені в ході апеляційного розгляду, дозволяють суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що в суді першої інстанції були досліджені всі обставини справи та надана їм належна оцінка, зокрема стосовно відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Водночас, в рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

За викладених обставин, апеляційний суд погоджується із висновками судді місцевого суду стосовно того, що у цій справі митним органом не було доведено наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, з огляду на що суддя суду першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх належним чином, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 6 лютого 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Сичова Юрія Вікторовича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.