Провадження: № 33/812/47/24 Суддя суду першої інстанції: Іщенко Х. В.
Категорія: ст. ст. 122-4, 124 КУпАП Суддя апеляційного суду: Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Голощапової А. О.,

захисника - Сафронова Ю. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- провадження у справі за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ №092073 та ААБ №092074 від 25 листопада 2023 року водій ОСОБА_2 25 листопада 2023 року близько 9 год. 51 хв., знаходячись у смт Казанка Баштанського району Миколаївської області, керував транспортним засобом «Mazda СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , де виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг вулиці Миру з вулицею Перемоги, в порушення пункту 16.12 ПДР України, не дав дорогу автомобілю «Hyunday SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_1 наближалася до перехрестя з правого від нього боку, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів та заподіяв їм механічні пошкодження. Після того ОСОБА_2 , в порушення вимог пункту 2.10а ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетним.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані, як вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.

Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2023 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень у діях ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, та поновити їй строк на апеляційне оскарження.

На думку потерпілої, суддя дійшла помилкового висновку про відсутність доказів стосовно наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, з огляду на те, що у матеріалах справи знаходяться докази, сукупність яких свідчать про протилежне, а саме: виїзд ОСОБА_2 на перехрестя рівнозначних доріг з одночасним виїздом на це перехрестя потерпілої з правого від нього боку; залишення місця події, що підтверджено не лише особистими поясненнями ОСОБА_2 , а й поясненнями свідків.

На жаль, суддя першої інстанції надала неправильну оцінку вищезазначеним обставинам у своїй постанові, що призвело до безпідставного звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає можливим його поновити, оскільки скарга подана потерпілою особою, яка судом не викликалася у судове засідання.

Захисником ОСОБА_2 адвокатом Сафроновим Ю. І. подані заперечення на скаргу, у яких він вважав її доводи необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Одночасно виклав прохання, що у випадку визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, застосувати до нього стягнення, яке не пов`язане з позбавленням водійських прав.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Сафронова Ю. І., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши докази у справі в межах доводів скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усієї сукупності доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.

Разом з тим, суддя приймаючи рішення, що оскаржується, зазначених вимог закону не дотрималася, оскільки не взяла до уваги усі докази, що надані компетентним органом в порядку виконання ним обов`язку щодо збирання доказів у відповідності до положень, передбачених частиною 2 статті 251 КУпАП, та допустила деякі припущення, які не ґрунтуються на матеріалах справи, вийшов за межі складених адміністративних протоколів відносно ОСОБА_2 , намагаючись встановити вину в ДТП потерпілої особи, внаслідок яких безпідставно закрила провадження стосовно ОСОБА_2 .

Втім, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи, які свідчать про те, що 25 листопада 2023 року о 9 годині 51 хвилині у смт Казанка Баштанського району Миколаївської області водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Mazda СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , та виїхав на перехрестя рівнозначних доріг вулиці Миру з вулицею Перемоги, не дав, при тому, дорогу автомобілю «Hyunday SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_2 , пані водій якого ОСОБА_1 наближалася до перехрестя з правого від ОСОБА_2 боку, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів із заподіянням їм механічних пошкоджень. Після зіткнення з автомобілем потерпілої ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлені апеляційним судом обставини підтверджуються даними протоколів про адміністративні правопорушення, які в розумінні статті 251 КУпАП, є доказами у справі, та узгоджуються з даними, які відображені у схемі ДТП, поясненнях потерпілої ОСОБА_1 та свідків пригоди, витягом з повідомлення з лінії 102, фото з розташування автомобіля потерпілої після ДТП, що додані до протоколу, які також є доказами у справі.

За змістом схеми ДТП, що додана до протоколу з переліком пошкоджень транспортних засобів, та яка узгоджується з письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також фото після ДТП, вбачається, що потерпіла рухалась по вулиці Миру в напрямку перехрестя з вулицею Перемоги з правої сторони відносно руху ОСОБА_2 , який наближався до цього ж перехрестя на своєму автомобілі «Mazda СХ-5».

На перехресті вулиці Миру та вулиці Перемоги у смт Казанка відсутні знаки головної та другорядної дороги, внаслідок чого воно є перехрестям рівнозначних доріг, наближаючись до якого кожний водій повинен діяти у відповідності до пункту 16.12 ПДР України, тобто надавати дорогу транспортним засобам, що наближаються до нього праворуч.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надав перевагу для проїзду перехрестя вулиць Миру-Перемоги автомобілю потерпілої, яка наближалася до нього праворуч, та здійснив виїзд на перехрестя в порушення вимог пункту 16.12 ПДР України. Внаслідок цього відбулося зіткнення автомобілів шляхом контактування правою передньою частиною бампера та правою передньою фарою автомобіля «Mazda СХ-5» з лівими дверями автомобіля «Hyunday SantaFe». Після чого автомобіль «Hyunday SantaFe» вилетів на пішохідну частину вулиці.

Ці обставини повністю підтверджені змістом письмових пояснень потерпілої ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ..

З цими поясненнями частково узгоджуються і пояснення ОСОБА_2 , які в іншій частині, а саме в частині його виїзду на перехрестя та випадкового наближення до нього автомобіля потерпілої, є неспроможними. В цій частині вони суперечать характеру пошкоджень, що мали місце на автомобілях, зокрема пошкодження у автомобіля «Mazda СХ-5» правого переднього боку та лівого боку у автомобіля «Hyunday SantaFe», що свідчить про початок виїзду на перехрестя ОСОБА_2 та рух автомобіля потерпілої виключно по своїй лівій смузі руху. Суперечать вони і технічним даним схеми ДТП, які стосуються, як зазначення ширини проїзної частини в 9,54 м, що при дотриманні безпеки руху, надавала можливість ОСОБА_2 ухилитися від зіткнення автомобілів, так і розташуванню місця уламків від транспортних засобів, що за схемою знаходиться на лівій смузі руху вулиці Миру, близько до середини проїзної частини вулиці.

В подальшому ОСОБА_2 не прийняв заходи для фіксування місця знаходження свого автомобіля, після ДТП, до якої він був причетний, залишив його, чим порушив вимоги пункту 2.10а ПДР України.

Такі обставини ним підтверджені власноруч у наданих уповноваженому органу письмових поясненнях, які з незрозумілих причин не були взяті до уваги суддею першої інстанцією.

При тому судом не враховано, що норми ПДР України не містять поважних причин для можливості залишення місця ДТП, а тому не мають значення для встановлення події та обставин такого правопорушення.

Внаслідок вищезазначеного висновки судді першої інстанції про недоведеність вчинення водієм ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди за встановлених обставин та з порушенням пунктів 16.12, 2.10а ПДР України, є помилковими та такими, що суперечать сукупності доказів, якими є усі фактичні дані, що зібрані у встановленому порядку працівниками поліції та мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що зазначення судді про відсутність підстав для встановлення вини є помилковими, так як ОСОБА_2 , як учасник дорожнього руху порушив вимоги пунктів 16.12, 2.10а Правил дорожнього руху України, оскільки був неуважним, здійснив виїзд на перехрестя рівнозначних доріг, не надав перевагу у русі транспортному засобу, під керуванням потерпілої, яка праворуч наближалася до цього ж перехрестя, допустив зіткнення з транспортним засобом, належним потерпілій, та залишив місце пригоди.Тобто ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статями 122-4, 124 КУпАП.

Переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, матеріали справи не містять, а за такого є усі підстави для визнання його винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за встановленими у справі обставинами.

Стосовно аргументів судді в частині відсутності вказання даних потерпілої особи у протоколі про адміністративне правопорушення, то за положеннями статті 247 КУпАП відсутність таких відомостей не є підставою для закриття провадження відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, без встановлення її вини.

Крім того посилання на не зазначення швидкості, з якою рухалася потерпіла на своєму автомобілі, як обставини при викладенні об`єктивної сторони правопорушення у протоколі, складеному відносно іншої особи, немає правового значення, оскільки уповноважений орган здійснює розгляд справи виключно в межах складеного протоколу і виключно щодо особи, стосовно якої його складено. Тому намагання встановити порушення ПДР України в діях іншого учасника ДТП, відносно якої протокол про адміністративне правопорушення не складався, є виходом за межі протоколу та з порушенням повноважень суду на розгляд справи за складеним відповідною уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, за якою ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення за положеннями статей 33-36 КУпАП, з врахуванням характеру правопорушення та обставин справи, особи, яка вчинила ДТП, внаслідок чого: за статтею 124 КУпАП накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн, а за статтею 122-4 КУпАП - вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн, та з врахуванням положень статті 36 КУпАП призначити остаточно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити потерпілій ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2023 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн, за статтею 122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн, та з врахуванням положень статті 36 КУпАП призначити остаточно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Реквізити для сплати штрафу: розрахунковий рахунок UA0014006, одержувач: УК у м.Миколаїв/ м.Миколаїв/ 21081100, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО банку 899998, .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави на розрахунковий рахунок UA0014478, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), отримувач коштів Миколаїв.ГУК/тг м.Миколаїв/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, код класифікації доходів бюджету 22030101 в розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова