Справа № 127/7519/24
Провадження № 33/801/455/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

30 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати указану постанову, а провадження у справі за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 указує, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції отримав лише 25 квітня 2024 року.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувану постанову прийнято судом першої інстанції 09 квітня 2024 року, тому строк на її апеляційне оскарження закінчився 19 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу заявник подав 30 квітня 2024 року, про що свідчить реєстраційний штамп суду (а. с. 37). Тобто після закінчення установленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження заявник указає те, що копію оскаржуваної постанови отримано ним 25 квітня 2024 року, а матеріали справи не містять доказів направлення йому копії постанови.

Матеріалами справи встановлено, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 прийнята судом 09 квітня 2024 року за участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Букіна О. С.

ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції та був ознайомлений зі змістом постанови того ж дня, що підтверджується його розпискою, наявною у матеріалах справи (а. с. 34).

З указаного слідує, що ОСОБА_1 достовірно знав про накладення на нього адміністративного стягнення та не був позбавлений можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

Посилання заявника на дату отримання копії постанови не може являтись поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року, оскільки початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не днем отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Інших причин поважності пропуску такого строку ОСОБА_1 не указав.

Законом встановлено, що пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновлюється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, в якому повинні бути викладені обставини, що слугували б поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, у чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Такого обґрунтування заявник не надав.

Ураховуючи чітко визначений статтею 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, відсутні.

Чинні норми КУпАП щодо права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Разом з тим, стаття 6 не може тлумачитися як надання сторонам справи автоматичного права на отримання певної форми надіслання судових документів, наприклад, рекомендованим листом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

Поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути обставини, що об`єктивно є непереборними і не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк. Наведені у апеляційній скарзі причини пропуску строку апеляційного оскарження до таких не відносяться.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження та не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ