ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Дніпропетровська (м. Дніпро), громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Відповідно до постанови суду, 17 вересня 2023 року о 14 годині 15 хвилин на перехресті траси М18 та вул. Центральної в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Partner», н/з НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі автомобілю «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Тобто водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.11 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою без з`ясування усіх обставин справи.

Зазначає, що судом не враховано, що 17 вересня 2023 року о 14 годині 15 хвилин на перехресті траси М18 та вул. Центральної в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, яка є головною по відношенню до всіх доріг, які з нею перетинаються, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Partner», н/з НОМЕР_1 , рухався в напрямку м. Новомосковськ, однак зі сторони другорядної дороги з с. Меліоративне в напрямку с. Пісчанка, не пропустивши його на перехрестя виїхав «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення.

Вважає, що водій ОСОБА_2 наближаючись до перехрестя і виконуючи маневр повинен був дотримуватись п. 16.11 та 16.15 Правил дорожнього руху.

Зауважує на тому, що наявність на трасі М-18 по ходу руху його транспортного засобу знаку 1.22, тобто перехрещення з другорядною дорогою, водій ОСОБА_1 мав перевагу у русі та перетині перехрестя. Зазначає, що судом не враховано дані надані службою відновлення та розвитку інфраструктури Дніпропетровської області від 21.11.2023 за №1-11/3376, в якій зазначено, що на вказаному перехресті головною дорогою є траса М-18, а всі інші перетинаючи її дороги є другорядними.

Вказує про відсутність в його діях порушень п. 10.11 ПДР, оскільки останні регламентують початок та зміну руху напрямку, тому з огляду на фактичні обставини дорожнього транспортної пригоди події повинні оцінюватись з урахуванням положень п. 16 ПДР, які регулюють проїзд перехресть.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підтримав апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, викладені апеляційні доводи вважав безпідставними і просив залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та положеннях матеріального закону, з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що станом на момент ДТП жодних дорожніх знаків, у тому числі й знаків пріоритету на ділянці перехрещення траси М-18 та вул. Центральної в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області не було, у зв`язку з чим водій ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.11 ПДР та дати дорогу тому транспортному засобу, який наближається до нього з правого боку.

Приймаючи до уваги викладене, суддя зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, дослідженим судом та наявних в матеріалах справ.

З протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 554671 слідує, що 17 вересня 2023 року о 14 годині 15 хвилин на перехресті траси М18 та вул. Центральної в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Partner», н/з НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі автомобілю «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зі схеми місця ДТП за номером 3 позначене місце зіткнення, під номером 4 рух транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , під номером 5 - рух транспортного засобу «Peugeot Partner», н/з НОМЕР_1 (а. с. 4).

Ділянка автомобільної дороги загального користування державного значення М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта знаходиться на балансі служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області (а. с. 59).

Відповідно до схеми ДТП автодорога М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта є головною по відношенню до решти прилеглих. Зазначене підтверджується листом відповіддю начальника служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, крім того станом на 17 листопада 2023 року на вказаній у схемі дорожній ділянці автодорога М-18 позначена знаком головна дорога, а ділянка перехрестя з якого водій ОСОБА_2 здійснював поворот праворуч знаком Дати дорогу (а. с. 60-64).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент дорожньо -транспортної пригоди дійсно на зазначеній ділянці дороги були відсутні дорожні знаки пріоритету, однак в напрямку руху водія ОСОБА_1 по автодорозі М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта було встановлено знак 1.22, що відповідно до п. 1.10 ПДР, визначається, як головна дорога, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3.

Апеляційний суд зважає на те, що будучи допитаними в суді апеляційної інстанції учасники дорожньо-транспортної пригоди не заперечували того факту, що вказаний знак був встановлений в напрямку руху водія ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції та апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що рухався по головні дорозі, про що свідчить дорожній - знак 1.22 Перехрещення з другорядною дорогою, який розміщувався на відстані 150 метрів до перехрестя, через що водій ОСОБА_2 наближаючись до перехрестя та виконуючи маневр його перетину повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11, 16.15 ПДР.

Допитаний у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_2 вказав, що 17 вересня 2023 року їхав з м. Павлоград, дорожня ділянка для нього була не знайома, зауважив на тому, що біля перехрестя не було ніяких дорожніх знаків, тому рухався за правилами «правої руки». Також зазначив, що в напрямку руху ОСОБА_1 знак 1.22 стояв, однак співробітниками поліції останній не було відображено у протоколі та схемі ДТП.

Згідно з пунктом 1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

Пунктом 10.11 ПДР визначено, що коли по траєкторії руху транспортних засобів які перетинаються, черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до п. 1.10 ПДР головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Аналізуючи матеріали справи, схему дорожньо-транспортної пригоди та долучені письмові докази у виді фото з місця ДТП, враховуючи показання учасників, суд апеляційної інстанції доходить висновку, про те, що поза розумним сумнівом підтверджується, що водій ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, а тому не мав керуватися правилами, визначеними в п. 10.11 ПДР, порушення яких інкримінуються останньому.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

З огляду на фактичні обставини справи, те, що особа ОСОБА_1 міг би уникнути зіткнення, шляхом виконання вимог п. 10.11 ПДР, і як про це стверджує потерпілий, не може бути поставлено йому за провину, тому що він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм. Він не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення повороту на перехресті нерівнозначних доріг, водій що рухається по другорядній дорозі не надасть перевагу транспортному засобу, який наближається до перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Суд апеляційної інстанції також зважає на обстановку на місці зіткнення транспортних засобів, яке відбулося фактично на перехресті нерівнозначних доріг (а.с. 4, 33-42, 60-64), крім того враховується розташування та напрямок руху транспортних засобів, а саме автомобілю Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , який об`єктивно перебував на другорядній дорозі, у зв`язку з чим не виключається виконання водієм ОСОБА_2 п. 16.11 та 16.15 ПДР.

Тому висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення є непереконливим, суперечливим та не обґрунтованим, з огляду на вимоги п. 1.22, 1.10, 10.11 ПДР.

Судом першої інстанції при мотивуванні свого рішення щодо доведеності винуватості водія ОСОБА_1 не з`ясовано належним чином хто з водіїв - і якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі - і аварійну ситуацію, хоча, як правило, в причинному зв`язку з наслідками визнаються порушення правил безпеки руху з боку того водія, який створив аварійну ситуацію, хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

Судом першої інстанції встановлено порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.11 ПДР у інкримінованій дорожньо-транспортній пригоді, за яким у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Разом з цим, за встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах водій ОСОБА_2 при повороті наліво повинен був надати дорогу транспортному засобу який наближається до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, визначеної дорожнім знаком 1.22 "Перехрещення з другорядною дорогою".

Відповідно показань ОСОБА_2 дорожня ділянка для нього була не знайома, а біля перехрестя не було ніяких дорожніх знаків, тому рухався за правилами «правої руки».

В той же час, якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі (п. 16.15 ПДР).

При цьому апеляційний суд зважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а тому апеляційний суд позбавлений можливості здійснити правову оцінку дій водія автомобіля «Mitsubishi Pajero» в даній дорожньо-транспортній пригоді на відповідність його дій вимогам ПДР, що може бути зроблено в межах окремого провадження та судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно останнього у разі його складення.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про те, що саме невиконання ОСОБА_1 пункту 10.11 ПДР перебуває в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди є помилковими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що порушення п. 10.11 ПДР водієм ОСОБА_1 перебуває в причино-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун