ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/1/24 Справа № 711/3030/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Прядки В.М. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Прядки В.М. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 30.05.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької обл., громадя-

нина України, одруженого, має вищу освіту, не пра-

цює, зареєстрований:

АДРЕСА_1 , проживає:

АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 9.05.2023 о 23:01 год. по вул. Надпільна, 604 у м. Черкаси водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Прядка В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом прийняте рішення з порушенням законодавства, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи, внаслідок чого суд дійшов хибного висновку про доведеність ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення та наявності складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що працівники поліції порушили процедуру огляду на стан сп`яніння, лікар не оглядав ОСОБА_1 , як наслідок і відмови останнього від огляду не було. Складання акту та висновку відбувалось без ОСОБА_1 , зміст висновку йому не повідомлявся. Підстави для доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння відсутні. Направлення на огляд водія в справі відсутнє. Акт медичного огляду та висновок медичного огляду за ідентичними номерами 320 складені в один і той же час, що є неможливим, оскільки спочатку складається акт, а на його підставі висновок. На час складання акту ОСОБА_1 разом з працівниками поліції перебував під будівлею закладу охорони здоров`я. Крім того, рапорт поліцейського щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не містить відомостей відмови останнього від огляду, не описує процедуру огляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника Прядку В.М. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її по викладеним в ній доводам, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 9.05.2023 о 23:01 год. у м. Черкаси, вул. Надпільна, 604, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 320 від 9.05.2023 р., згідно якого ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився (а. пр. 3), даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 457613 від 10.05.2023 р., який складений уповноваженою особою після зафіксованої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ( а. пр. 1), даними відеозапису з нагрудних відео-камер поліцейських ( а. пр. 5), з яких вбачається, що обставини, які викладені в протоколі про адмінправопорушення, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння - підтверджуються.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили процедуру огляду на стан сп`яніння, лікар не оглядав ОСОБА_1 , як наслідок і відмови останнього від огляду не було; складання акту та висновку відбувалось без ОСОБА_1 , зміст висновку йому не повідомлявся; підстави для доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння відсутні; направлення на огляд водія в справі відсутнє; акт медичного огляду та висновок медичного огляду за ідентичними номерами 320 складені в один і той же час, що є неможливим, оскільки спочатку складається акт, а на його підставі висновок; в час складання акту ОСОБА_1 , разом з працівниками поліції, перебував під будівлею закладу охорони здоров`я є необґрунтованими, апеляційний суд не вбачає порушень, які б могли вплинути на правильність судового рішення та законність притягнення особи до відповідальності.

Суд першої інстанції встановив, що саме водій ОСОБА_1 9.05.2023 о 23:01 год. в м. Черкаси по вул. Надпільна, 604, керував автомобілем Skoda Octavia на дорозі з одностороннім рухом в протилежному напрямку, після зупинки транспортного засобу з водійської двері вийшов ОСОБА_1 , повідомив, що він є працівником поліції та під час спілкування з останнім у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, після чого водій почав нервувати та намагатися втекти з місця події. Після чого останнього було затримано із застосуванням фізичної сили та в ході затримання водій завдав тілесні ушкодження працівнику поліції, про що було повідомлено командира роти та відповідні служби про дану подію, а також викликано БШМД, котра госпіталізувала працівника поліції. Стосовно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали, а саме протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД № 457613, а також постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕАС № 6964664, вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , подія фіксувалася на нагрудні відеокамери поліцейських.

Апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 22:00 до 6:00, під час якої заборонено пересування всіх цивільних осіб без спеціальної перепустки чи дозволу.

Під комендантською годиною слід розуміти заборону перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень особи. Варто залишатися вдома, а якщо пролунають сирени спуститися в укриття. Для пересування по населеним пунктам громадянам необхідно завжди мати при собі документ, що посвідчує особу. ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною та донькою ці вимоги порушили.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що правопорушення скоєне ОСОБА_1 під час дії комендантської години.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази його перебування в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння.

Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції правильно визнав як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, безпідставними апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що працівники поліції допустили порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. Акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія, згідно ст. 266 КУпАП, не складаються в разі відмови водія від вимог закону про проходження огляду.

За будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Суд встановив, що на час вчинення адмінправопорушення ОСОБА_1 працював інспектором Краматорського ВП ГУНП в Донецькій обл.

Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції, у преамбулі якого вказано, що цей статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 р. по справі №320/3085/20 зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості. Порушення моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена відповідальність особи у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки проходження такого огляду є обов`язком водія, в той же час суд звертає увагу, що таке адмінправопорушення може бути істотним порушенням не тільки службової дисципліни, але й безпеки дорожнього руху, адже транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і нехтування водієм основоположними правилами є категорично неприпустимим, особливо для працівника поліції.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 р. задоволена апеляційна скарга ДПП УПП в Черкаській обл.

Скасовано рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 6.11.2023 р., яким адмінпозов ОСОБА_1 до ДПП УПП в Черкаській обл., інспектора поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Черкаській обл. Рижака А.В. було задоволено та скасовано постанову ЄАС 6964664 від 10.05.2023 р. про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні адмінпозову ОСОБА_1 до ДПП УПП в Черкаській обл. та інспектора поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Черкаській обл. Рижака А.В. відмовлено (а. пр. 134-138).

Ухвалою Солом`янського райсуду м. Києва від 2.02.2024 р. поновлено строк на оскарження постанови ЄАС 6964664 від 10.05.2023 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позовна заява прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження.

На переконання апеляційного суду рішення судів адміністративної юрисдикції не впливають на розгляд справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не мають преюдиційного значення.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі, не ґрунтуються на матеріалах справи, порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 30.05.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.