Справа № 152/519/24
П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 травня 2024 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Роздорожна А.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , непрацюючої,
за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУПА),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
1. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №031554, 21 березня 2024 року о 12-00 год в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї статтею 184 КУпАП, статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» обов`язків, щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого в період з 26 лютого 2024 року по 18 березня 2024 року, остання пропустила навчання в Кузьминецькому професійному аграрному ліцеї Вінницької області.
2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала. Вказала, що її дочка ОСОБА_2 виконує завдання онлайн та періодично відвідує навчальний заклад. Навчальний заклад знаходиться за 100 км від місця проживання ОСОБА_2 , але біля закладу функціонує гуртожиток. В цьому році батьків повідомили, що діти повинні відвідувати навчання щодня без проживання в гуртожитку. До таких умов навчання ОСОБА_1 , віддаючи свою доньку на навчання у вказаний заклад, не була готова, адже в неї відсутні кошти на щоденний проїзд її доньки до вказаного закладу та назад. Крім цього, між с. Плебанівка та с. Кузьминці відсутнє пряме сполучення громадським транспортом. Тільки в один бік дитині слід їхати з пересадками на два автобуси. Дитина повідомила майстра по навчанню, що в неї відсутня можливість приїздити кожного дня на навчання, а відтак вона виконуватиме навчальну програму дистанційно. На підтвердження вказаного, ОСОБА_1 просила допитати в судовому засіданні директора закладу, однак останній, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився.
ІІ. Оцінка Суду
3. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення від 21 березня 2024 року серії ВАД №031554 (а.с.1);письмові поясненнями, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та неповнолітньої дитини (а.с.2-3); копію повідомленням Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області про невідвідування ОСОБА_2 ліцею (а.с.4); акт обстеження умов проживання (а.с.5), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.8).
4. Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
5. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
6. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
7. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
8. Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
9. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.
10. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
11. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
12. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частини першої статті 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
13. Диспозиція, сформульована в частини першої статті 184 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
14. Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
15. Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
16. Суд звертає увагу на те, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказала, що повідомляла майстра навчального закладу в телефонному режимі, що після дистанційного навчання повернеться до навчального закладу, а також про відсутність грошових коштів на проїзд до навчального закладу.
17. В ситуації, що склалася, Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, тобто ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов навчання дитини. У вказаних правовідносинах фактично наявний спір щодо умов навчання дитини ОСОБА_3 в навчальному закладі. Однак це зовсім не означає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки.
18. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом правопорушення, позаяк обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду. Щодо обставин, які були викладені в акті обстеження умов проживання сім`ї, то Суд вважає за необхідне зазначити, що вказані обставини не ставляться в провину ОСОБА_1 згядно з протоколом про адміністративне правопорушення. Окрім цього, особи які скалали протокол не звернули увагу на те, що сім`я ОСОБА_3 це внутрішньо переміщені з зони бойових дій особи і в них очевидно можуть труднощі в соціалізації в новому для них регіоні.
19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, справа №175/1982/16-а (2а/175/10/16), адміністративне провадження №К/9901/9231/18, висловив позицію, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
20. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
21. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
22. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
23. Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
24. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
25. КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставину, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.
26. Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
керуючись статтями 1, 9, 23, 130, 247, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу цього адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Суддя Андрея РОЗДОРОЖНА