Справа № 473/4895/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

"20" вересня 2024 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, не працює, згідно з протоколом протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , на утриманні має одну неповнолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №147423 від 30.08.2024 року поліцейським, який його склав, зазначено, що: «29.08.2024 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , 2010 р.н., а саме в будинку повна антисанітарія, речі розкидані в хаотичному порядку на ліжках кімнати, відсутнє місце навчання дитини, плита для опалення приміщення в аварійному стані».

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 вказав, що вину за складеним стосовно нього протоколом він не визнає, вказав, що продукти харчування в будинку в достатку. Бо він утримує господарство. Вказав, що дитина та бабуся були в кризовому центрі, проте через п`ять вони повернулися та там їм не сподобалося. Вказав, що дитина має проблеми з навчанням. Він не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, натомість як мати дитини обрала наркотики. Вказав, що соціальні служби ніякої допомоги йому не надають та йому важко самому підтримувати лад в хаті. Вказав, що кричить на дитину, яка порядку не дотримується, посуд не миє, за собою не прибирає. Донька весь час викликає поліцію за вказівкою ОСОБА_3 , поліції вже набридло до них приїздити та тому склали протокол.

Суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, доведена матеріалами провадження, а саме протоколом серія ВАД №147423 від 30.08.2024 року та іншими матеріалами справи.

Так згідно з поданням начальнику поліції служба у справах дітей Бузької сільської ради від 30.08.2024 року вказала наступне «Доводимо до Вашого відома, що 29.08.2024 року на території Бузької територіальної громади в с.Таборівку було здійснено виїзд в родину, яка опинилися в складних життєвих обставинах, з метою з`ясування обставин поміщення 22.08.2024 року малолітньої Божени та її бабусі до кризового центру в АДРЕСА_1 . Під час зазначених заходів у АДРЕСА_1 комісією виявлено ряд суттєвих недоліків з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неналежного виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний громадянин систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків у контролі за навчанням та вихованням дитини. Крім цього, під час вказаної перевірки виявлені наступні недоліки, які не усунулися з моменту минулого візиту - щодо дотримання санітарних умов в кімнатах будинку, де дитина проводить більшу частину часу, дитина часто недоглянута, чіткого місця розташування дитячих речей не має - речі розкидані в хаотичному порядку по ліжках кімнати, постільна білизна в наявності, але не першої свіжості - потребує прання, в будинку повна антисанітарія, відсутнє місце для навчання дитини, відсутнє місце для канцелярських приладь, книг, зошитів, плита для опалення приміщення в аварійному стані. На момент перевірки дитини та бабусі дома не було у зв`язку з тим, що напередодні 22 серпня між ОСОБА_4 та його матір`ю (бабусею ОСОБА_5 ) виник словесний конфлікт, в результаті якого Божена пішла до сусідів і не хотіла повертатись додому, бабуся зателефонувала до КУ «Центру надання соціальних послуг» Бузької сільської ради, які прийняли рішення помістити їх до кризового центру з метою усунення складноїжиттєвої ситуації в родинні (наведення санітарного стану в будинку, поповнення запасів продуктів харчування, створення умов для навчання та проведення дозвілля, налагодження сприятливих умов для проживання ОСОБА_1 раніше неодноразово проводились усні профілактичні бесіди з приводу способу життя та антисанітарних умов проживання, для батька малолітньої дитини дана поведінка не припустима.Додатково повідомляємо, що мати малолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а ОСОБА_4 не має бажання позбавляти її батьківських прав».

Згідно із копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком в свідоцтві зазначений ОСОБА_1 .

Також до матеріалів справи долучені фотокартки з будинку, де проживає ОСОБА_1 , з яких вбачається, що в ньому дійсно зафіксовані факти, викладені в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Так згідно ч.1 ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечуються системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 12 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Разом із тим виявлене порушення є не настільки суттєвим з огляду на майже 14 вік дитини, яка вже здатна сама приймати участь в наведенні ладу в будинку, з огляду на сімейне та матеріальне становище ОСОБА_1 , а також те, що від його дій тяжких наслідків не настало, дитина продовжує проживати з батьком, який фактично виховує дитину сам, тому суд вважає за доцільне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Як зазначено в Постанові Вищого адміністративного суду України 14 грудня 2016 року К/800/17615/16 (джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/63791133): «Статтею 22 КпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей».

Згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» 18 грудня 2008 року (Заява №39948/06): «52. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою».

З огляду на таке рішення ЄСПЛ суд вважає, що органи місцевого самоврядування, соціальні служби, поліція мають не лише ставити питання про притягнення батьків до відповідальності, а й надавати допомогу сім`ям, які опинилися у складних життєвих обставинах, в тому числі правову, матеріальну, психологічну допомогу, тощо.

Суд, врахувавши фактичні обставини справи, встановив, що дії ОСОБА_1 хоч і містять ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проте не становлять високої суспільної небезпеки з огляду на наслідки, ситуацію в його родині, де батько без матері виховує дитину, тому вважає за доцільне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.22, ч.1 ст.184, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності через малозначність адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар