Справа № 481/440/24
Провадж.№ 3/481/233/2024
П О С Т А Н О В А

іменем У К Р А Ї Н И

11.04.2024 Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., при секретарі с/з Канівець О.І., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ядловського І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фізична особа підприємець в сфері вантажоперевезень, одруженого, на утриманні 3 неповнолітніх дітей,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

09.03.2024 року відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП Петрушенком С.А. складено протокол серії ААД № 582161 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за фактом того, що 09.03.2024 року о 18:15 год. в м. Новий Буг по вул. Івана Огієнка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, незв`язна мова. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», а також проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснивши, що 09.03.2024 року у нього відбулась сварка із дружиною, після якої вона пішла до своїх батьків. Однак у вечірній час він хотів поговорити із дружиною, але через те, що був у стані алкогольного сп`яніння, попросив свою сестру ОСОБА_2 відвезти його, на що вона погодилась. Коли приїхали до будинку батьків дружини по АДРЕСА_2 , сестра пішли від будинку, щоб подружжя могло поспілкуватися наодинці. При цьому автомобіль вона залишила, оскільки на вулиці було холодно, то ОСОБА_1 в автомобілі грівся. Коли приїхали працівники поліції він був у автомобілі і вони підійшли до нього, оскільки їх викликав батько дружини з приводу вчинення насильства в сім`ї. Однак працівники поліції почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він, ніби то, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху» затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Так, на оглянутому в судовому засіданні відеозапису фіксації правопорушення з нагрудної камери поліцейського, який записаний на носію (компакт-диск) СD-R 4.7 GB/120 min/16-х, відсутня фіксація факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а містить лише розмову поліцейського з ОСОБА_1 , під час якої йому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в лікарні, на що він не погодився, мотивуючи тим, що транспортним засобом не керував.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки також не підтвердили факт керування ОСОБА_1 09.03.2024 року транспортним засобом.

Натомість ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її рідним братом. 09.03.2024 року він посварився із дружиною і остання пішла до своїх батьків. ОСОБА_1 попросив свідка відвезти його до дружини, на що вона погодилась і на своєму власному автомобілі Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , керування яким вона нікому більше не передоручала, забрала ОСОБА_1 і відвезла до дружини за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому вона зателефонувала старшій доньці свого брата і попросила передати мамі, що свідок везе ОСОБА_1 ( батька) і щоб ОСОБА_3 ( мама) вийшла до нього на вулицю для розмови. Коли свідок привезла брата до дружини, вона залишила його в автомобілі, а сама вирішила піти звідти, щоб подружжя могло поспілкуватися наодинці.

Також свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що дійсно 09.03.2024 року між нею та чоловіком ОСОБА_1 відбувся конфлікт. Крім того конфлікт відбувся і між ОСОБА_1 та її батьком, який і викликав працівників поліції, оскільки ОСОБА_1 погрожував зброєю. Крім того, у вечірній час донька повідомила свідку ОСОБА_3 , що дзвонила тітка ОСОБА_2 і повідомила, що вона привезе батька ОСОБА_1 , і щоб мати до нього вийшла на вулицю.

Окремо протокол про адміністративне правопорушення не доводить вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів для аналізу суду не надано.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що докази вини ОСОБА_1 в порушенні ним п.2.5 ПДР України «поза розумним сумнівом», відсутні, а сам протокол про адміністративне правопорушення не доводить його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися саме на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, 284 КУпАП,-

Постановила:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя