Справа № 503/796/24
Провадження №3/503/750/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 18510 ч.2, 2041 ч.2 КУпАП,

встановив:

Епізод № 1 (справа № 503/796/24)

10.04.2024 року о 15 год. 20 хв. по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Засідка» на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України, було виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0255/01 на напрямку с. Загнітків (Україна) с. Константинівка (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.

Епізод № 2 (справа № 503/799/24)

10.04.2024 року о 15 год. 20 хв. по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Засідка» на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України, було виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків з охорони державного кордону, а саме намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, на неодноразові заклики зупинитись та на фрази «Стій! Прикордонний наряд буде застосовувати зброю!», яку повторювали тричі, реакції не було, внаслідок чого було застосовано зброю шляхом здійснення 8 (восьми) попереджувальних пострілів вгору, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 18510 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, з врахуванням скороченого строку розгляду справ даної категорії протягом доби, передбаченого ч.2 ст. 277 КУпАП, шляхом надіслання йому судової повістки на номер його телефону та електронну пошту зазначені у його заяві на отримання електронних повісток від 10.04.2024 року (а.с.5 в справі № 503/796/24 і а.с.4 в справі № 503/799/24), що підтверджують відповідні довідки про доставку електронних листів із судовими повістками 25.04.2024 року та про доставку повідомлень у додаток «Viber» від 25.04.2024 року по кожній із двох справ окремо. Водночас 02.05.2024 року на електронну адресу суду надійшли клопотання (по кожній з двох справ окремо) ОСОБА_1 про відкладення розгляду справ датовані 01.05.2024 року, із накладенням на них електронних підписів 02.05.2024 року, в яких останній просить суд відкласти розгляд справ посилаючись на неможливість бути присутнім у судовому засіданні призначеному на 02.05.2024 року внаслідок проходження курсу лікування. Однак, суд дане клопотання не вважає таким, що підлягає задоволенню, з огляду на те, що воно фактично вже є повторним, оскільки 22.04.2024 року на електронну адресу суду вже надійшло клопотання ОСОБА_1 від 22.04.2024 року про відкладення розгляду справи призначеного на 24.04.2024 року для ознайомлення з матеріалами справи, яке було задоволено судом із забезпеченням ОСОБА_1 можливості ознайомитися з матеріалами справи шляхом надіслання на його електронну адресу сканованих копій матеріалів обох справи, що підтверджують довідки про доставку електронної відправки вкладень від 25.04.2024 року із матеріалами справ. Окрім того, суд додатково зауважує, що до свого клопотання від 28.04.2024 року ОСОБА_1 не додав документів, які б підтверджували проходження ним саме курсу самого лікування, яке б за своїми особливостями проходження перешкоджало його участі в судове засідання. При цьому, лікування призначене ОСОБА_1 за консультативним висновком від 16.04.2024 року полягає у прийнятті ним трьох медичних препаратів з відповідними назвами, які згідно інформації наявної у публічному доступі в мережі Інтернет є пігулками, а тому проходження курсу лікування у такий спосіб на думку суду жодним чином не перешкоджає участі в судовому засіданні. Водночас суд звертає увагу, що в першому своєму клопотанні від 22.04.2024 року про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 нічого не зазначав про проходження лікування, яке з огляду на зміст консультативного висновку від 16.04.2024 року мало вже тривати на той час 6 днів. Також суд звертає увагу на ту обставину, що у змісті консультативного висновку від 16.04.2024 року лікарем було рекомендовано ОСОБА_1 повторний візит 30.04.2024 року, для чого ним 25.04.2024 року було отримано відповідне направлення до лікаря. Однак, ОСОБА_1 не надав суду жодних документів на підтвердження свого повторного звернення, яке станом на 02.05.2024 року вже мало відбутися. Тому суд оцінює повторне клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим та спрямованим на маніпулятивне недобросовісне використання процесуального права, передбаченого третім реченням ч.1 ст. 268 КУпАП, з метою штучного затягування розгляду справи за відсутності для цього об`єктивних підстав. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому, в матеріалах справ містяться його заяви від 10.04.2024 року (а.с.4 в справі № 503/796/24 і а.с.5 в справі № 503/799/24) про розгляд справ без його участі. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги, що справи № 503/796/24 і № 503/799/24 про зазначенні адміністративні правопорушення відносно однієї особи та перебувають на розгляді одного судді, то вважаю необхідним об`єднати їх в одне провадження із присвоєнням єдиного № 503/796/24.

Висновки суду

щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП (в справі № 503/796/24):

Згідно ч.1 ст. 2041 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина друга ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290476 від 10.04.2024 року (а.с.2), який підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо його змісту та в якому зазначено, що 10.04.2024 року о 15 год. 20 хв. по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Засідка» на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України, було виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0255/01 на напрямку с. Загнітків (Україна) с. Константинівка (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) капітана ОСОБА_2 від 10.04.2024 року (а.с.3), згідно змісту якого 10.04.2024 року («11.04.2024 року» суд оцінює виключно як явну описку допущену у зазначенні даті, оскільки сам рапорт від 10.04.2024 року) о 15 год. 20 хв. останній разом із ще 4 іншими прикордонниками виконувався наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Засідка» за інформацією представників ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0255/01 на напрямку с. Загнітків (Україна) с. Константинівка (Республіка Молдова) було виявлено групу осіб двох чоловіків громадян України, одним з яких був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які намагалися перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ. Своїми діями ОСОБА_1 та інший громадянин України (матеріали щодо якого оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення), порушили вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 10.04.2024 року (а.с.6), в якому останній пояснив, що захотів незаконно перетнути державний кордон в Республіку Молдова, щоб потім потрапити в Японію, для чого виїхав з населеного пункту Чечельник (Вінницька область) з невідомою особою в с. Загнітків Одеської області, де вони вийшли з автомобіля та йшли в сторону Молдови, коли побачив прикордонників, то почав тікати, а прикордонники здійснили попереджувальні постріли в повітря, після чого їх затримали прикордонники за спробу перетину кордону та перебування в прикордонній смузі без дозволу ДПСУ, так як у нього не було перепустки. Свою вину визнає за спробу перетину кордону та здійснення злісної непокори прикордонникам і порушенні прикордонного режиму.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмові пояснення ОСОБА_1 допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Крім того, суд не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є мешканцем м. Бровари, Київської області, та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 10.07.2017 року органом 8026 та мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території АДРЕСА_2 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Окремо суд відзначає, що саме с. Загнітків є населеним пунктом розташованим безпосередньо біля державного кордону в межах прикордонної смуги.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 3 серпня 1998 р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», в Одеській область таким, серед інших, є увесь Подільський район, де запроваджений прикордонний режим.

При цьому, суд відзначає ту обставину, що протягом всього часу перебування справи на розгляді в провадженні суду до винесення даної постанови ОСОБА_1 так і не повідомив суду наявності у нього правових підстав для перетину державного кордону України через пункти пропуску за умов введеного воєнного стану та оголошеної мобілізації або принаймні самої мети його перебування на прикордонній контрольованій території Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, яка б була не пов`язана із спробою перетину державного кордону.

щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 18510 КУпАП (в справі № 503/799/24):

Відповідно до ч.1 ст. 18510 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частина друга ст. 18510 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 290475 від 10.04.2024 року (а.с.2), який підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо його змісту та в якому зазначено, що 10.04.2024 року о 15 год. 20 хв. по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) прикордонним нарядом «Засідка» на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України, було виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративні правопорушення, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків з охорони державного кордону, а саме намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, на неодноразові заклики зупинитись та на фрази «Стій! Прикордонний наряд буде застосовувати зброю!», яку повторювали тричі, реакції не було, внаслідок чого було застосовано зброю шляхом здійснення 8 (восьми) попереджувальних пострілів вгору, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 18510 КУпАП;

- рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) капітана ОСОБА_2 від 10.04.2024 року (а.с.3), згідно змісту якого 10.04.2024 року («11.04.2024 року» суд оцінює виключно як явну описку допущену у зазначенні даті, оскільки сам рапорт від 10.04.2024 року) о 15 год. 20 хв. останній разом із ще 4 іншими прикордонниками виконувався наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Засідка» за інформацією представників ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) на західній околиці с. Загнітків, Подільського району Одеської області, на відстані до 1600 м від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0255/01 на напрямку с. Загнітків (Україна) с. Константинівка (Республіка Молдова) було виявлено групу осіб двох чоловіків громадян України, одним з яких був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які намагалися перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ та своїми діями здійснили злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків пов`язаних з охорони державного кордону, а саме намагалися втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, під час затримання прикордонним нарядом. На неодноразову вимогу, заклики, зупинитися та на фрази «Стій! Прикордонний наряд!», «Стій! Буде застосована зброя!», яку повторювали 3 (тричі), реакції не було. Згідно Закону України «Про Державну прикордонну службу України», щодо вдосконалення порядку виконання та застосування заходів примусу, бойової техніки та озброєння особовим складом Державної прикордонної служби, а саме статті 21-3. Використання та застосування вогнепальної зброї озброєння та бойової техніки було здійснено 8 (вісім) попереджувальних пострілів вгору з автомату АКС 74 набоєм 5,45 мм ПС. Після чого особи виявлено групу осіб двох чоловіків громадян України, одним з яких був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були затримані. Своїми діями вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 18510 КУпАП «злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону». В подальшому даних осіб було доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою оформлення адміністративно-процесуальних документів;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 10.04.2024 року (а.с.6), в якому останній пояснив, що захотів незаконно перетнути державний кордон в Республіку Молдова, щоб потім потрапити в Японію, для чого виїхав з населеного пункту Чечельник (Вінницька область) з невідомою особою в с. Загнітків Одеської області, де вони вийшли з автомобіля та йшли в сторону Молдови, коли побачив прикордонників, то почав тікати, а прикордонники здійснили попереджувальні постріли в повітря, після чого їх затримали прикордонники за спробу перетину кордону та перебування в прикордонній смузі без дозволу ДПСУ, так як у нього не було перепустки. Свою вину визнає за спробу перетину кордону та здійснення злісної непокори прикордонникам і порушенні прикордонного режиму.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмові пояснення ОСОБА_1 допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

щодо оцінки заперечень висловлених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в своєму письмовому клопотанні проти свого притягнення до адміністративної відповідальності:

Водночас суд наводить мотиви відхилення доводів щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 висловлених останнім у змісті свого клопотання датованого 01.05.2024 року, із накладенням на нього електронного підпису 02.05.2024 року, яке було надіслано ним на електронну адресу суду, а саме:

- з приводу доводів про те, що протокол про адміністративне правопорушення, заяву та інші документи, які були підписані ним у даній справі на стадії її досудового оформлення, були отримані від нього з порушенням норм чинного законодавства України, а саме підписані ним під примусом посадових осіб прикордонної служби «Кодима», які ним оскаржуються до органів, які зазначені наданому ним до суду примірнику відповідного звернення, то суд оцінює зазначене критично, оскільки саме по собі надання суду тексту відповідного звернення не є підтвердження самого здійснення ОСОБА_1 звернення, так як не надано жодних доказів його реального подання (надіслання) до цих органів. Відтак в суду відсутні підстави вважати, що тими органами здійснюється перевірка, службове розслідування та досудове розслідування обставин викладених у такому зверненні. Одночасно суд відзначає те, що саме в рамках кримінального провадження існує можливість проведення психологічної, почеркознавчої та лінгвістичної експертиз, згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Мін`юсту від 08.10.1998 року № 53/5, для встановлення обставин добровільності надання письмових пояснень;

- з приводу доводів про можливість залучення до справи для допиту в якості свідка особи водія, який перевозив їх на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_3 , під час руху на якому їх було затримано, то суд відзначає, що клопотання не містить анкетних даних за якими можна було б ідентифікувати згадану особу, а відтак і здійснити її виклик. При цьому, суд не здійснює заходи щодо розшук свідків, а матеріали справи не містять в собі доказів на підставі яких суд міг би прийти до переконливого висновку про дійсне існування такої особи, оскільки про неї міститься твердження лише у змісті клопотання ОСОБА_1 із зазначенням номеру банківської картки цієї особи, але при цьому без зазначення його анкетних даних (прізвища, імені і по батькові), які ОСОБА_1 мають бути відомі за відомостями сервісу відповідного інтернет банкінгу внаслідок переведення ним грошових коштів, що в свою чергу не виключає можливість здійснення захистом заходу затягування розгляду справи.

Таким чином підсумовуючи оцінку надану запереченням ОСОБА_1 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності суд згадані твердження оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності:

Згідно ч.1 ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Суд відзначає, що підставою для визнання особи неосудною є не наявність у особи певної психічної хвороби або розладу психіки, а саме її нездатність внаслідок цього стану усвідомлювати свої дії та/або керувати ними.

Тому посилання ОСОБА_1 на встановлення у нього лікарем приватного закладу охорони здоров`я (основним видом діяльності якого є загальна медична практика за відомостями наявними в публічному доступі у відповідь на безкоштовний запит до ЄДРЮУ) відповідного діагнозу (який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даної постанови внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці), вже після діянь, саме по собі не виключає наявності у нього можливості усвідомлювати свої дії та/або керувати ними, а відтак і його осудності.

Водночас ніяких доказів існування у ОСОБА_1 відповідного діагнозу до діянь останнім суду не надано.

Суд вважає, що єдиними належними доказами неосудності особи, внаслідок неможливості усвідомлювати свої дії або керувати ними у зв`язку з певною психічної хвороби або розладу психіки, є:

- висновок про це психіатричної експертизи складений спеціалізованою експертною установою (філією Державної установи «Інститут психіатрії, судово психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»);

- копія рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи недієздатною внаслідок неможливості усвідомлювати свої дії або керувати ними у зв`язку з певною психічної хвороби або розладу психіки, але в цьому випадку у самій судовій (цивільній) справі буде відповідний експертний висновок за результатом проведення в порядку окремого провадження судової психіатричної експертизи.

Згаданих вище належних доказів щодо неосудності суду не надано, а самим ОСОБА_1 перед судом не порушувалось клопотання про призначення у відношенні нього судової психіатричної експертизи виконання якої доручити відповідній філії ДУ «Інститут психіатрії, судово психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

Тому судом не встановлено існування обґрунтованих обставин для не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчиненні ним адміністративні правопорушення, передбачені ст. 18510 ч.2, 2041 ч.2 КУпАП, зокрема з підстав ст. 20 КУпАП (неосудність).

Також суд не вбачає підстав для можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з підстав передбачених ст. 22 КУпАП, оскільки з огляду на передбачені у санкціях норм ст. 18510 ч.2, 2041 ч.2 КУпАП види і розміри адміністративних стягнень, зокрема наявність у них найбільш суворого виду адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту (пункт 7 ч.1 ст. 24 КУпАП) на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, тобто до максимально можливого його строку (ч.1 ст. 32 КУпАП), то суд не вважає, що ці адміністративні порушення можна визначити як малозначні.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023 та від 05.02.2024 року № 49/2024, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX та від 06.02.2024 року № 3564-IX.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинення останніх в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст. 2041 КУпАП, яка є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, у виді штрафу в максимальному розмірі без застосування конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не місять в собі відомостей про існування останніх.

щодо стягнення судового збору:

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-36, 401, 18510 ч.2, 2041 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 18510 ч.2, 2041 ч.2 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення, за правилами ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч.2 ст. 2041 КУпАП у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко