КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Лебединець Г.С.
Єдиний унікальний номер справи № 358/1594/23
Апеляційне провадження № 33/824/2867/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 01 травня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 01 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

В судове засідання з`явилась особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Божок М.І., які підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 його адвоката, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДІР18 № 180937, 30 вересня 2023 року о 18 годині 20 хвилин в м. Богуслав по вул. Миколаївська, 111А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати ним, не дотримався безпечної швидкості, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megane д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1, 13.1 ПДР України та у відношенні нього був складений адміністративний протокол за ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №130818, 30 вересня 2023 року о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м. Богуслав, вул. Миколаївська, керував транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810 ARBL-0643. Результат огляду 3.05‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та у відношенні нього був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав і суду показав, що при зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення обставинах, він не керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_3 . За кермом транспортного засобу знаходилася його знайома ОСОБА_3 , яка погодилась його відвезти до дому та має навички з водіння, однак не має посвідчення водія. Саме вона відволіклася від дорожньої обстановки та скоїла зіткнення з автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 в цей час перебував на передньому пасажирському сидінні в положенні лежачи оскільки це сидіння було несправним. Після ДТП ОСОБА_3 перебувала у схвильованому стані, тому ОСОБА_1 сказав їй залишити місце ДТП, оскільки він є власником автомобіля та йому нести відповідальність. По прибуттю співробітників поліції, зазначив, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та скоїв дане ДТП. При цьому зазначив, що він не передбачав таких наслідків щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, тому і взяв вину на себе. В теперішній час заперечує, що він був за кермом.

Захисник адвокат Божок М.І. зазначив, що невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, окрім показів учасників ДТП, підтверджується також рішенням суду від 01березня 2024року у справі № 358/1737/23, яке набрало законної сили 12 березня 2024 року. Даним рішенням у відношенні ОСОБА_1 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за подією 30 вересня 2024року та закрито справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. При цьому суд також виходив з аналогічних доказів та зазначив, що з переглянутих відеозаписів не вбачається факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 та його захисник надали у апеляційному суді.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 180937 від 30 вересня 2023 рокута серії ААД №130818;

-рапорт інспектора ЧЧ ВП № 2 Обухівського РУП від 30 вересня 2023 рокущодо здійснення ОСОБА_4 виклику на службу 102;

-схему місця ДТП з фототаблицею;

-роздруківку тестування на алкоголь із застосуванням приладу Drager Alkotest 6810 допротоколу ААД №130818, із результатом 3.05 ‰;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції;

-відеозапис з камери відеоспостереження магазину «Вікторія-Буд» за 30 вересня 2023року.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників ДТП, суд першої інстанції встановив, що на відеозаписі з камери відеоспостереження магазину «Вікторія-Буд» за 30 вересня 2023 року зафіксована подія ДТП, яка мала місце 30 вересня 2023 рокуо 18 годині 04 хвилин за участі автомобілів Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 та RenaultMegane д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, суд першої інстанції встановив, що на вказаному відеозаписі чітко прослідковується, що в салоні автомобіля, який здійснив зіткнення, знаходиться одна людина. При цьому твердження ОСОБА_1 про несправність переднього пасажирського сидіння спростовується відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції, зокрема записом «_0420», з якого вбачається, що дане сидіння не розкладене.

Київський апеляційний суд дослідив відеозапис з камери відеоспостереження магазину «Вікторія-Буд» та запис «_0420» та вирішив, що суд першої інстанції надав обґрунтовані висновки.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, закриття провадження можливе за одночасної наявності вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та спливу встановленого законом двомісячного строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності. Тобто закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

При вирішення питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Даних, які б свідчили про те, що правопорушення є триваючим і, як наслідок, строк притягнення особи до адміністративної відповідальності слід рахувати з дня його виявлення, в матеріалах справи немає.

При розгляді справ, які віднесені до компетенції суду, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення, а саме - 30 вересня 2023 року.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на цій підставі.

Доводи апеляційної скарги не підтверджують відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини, належна оцінка їм надана суддею Богуславського районного суду Київської області, з якими апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта про недоведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, натомість апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі серії ААД №130818 від 30 вересня 2023 року проставлений підпис ОСОБА_1 , яким він надав згоду про правильність відомостей внесених у вказаний протокол щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цього слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи відповідно до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №130818, 30 вересня 2023 року о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м. Богуслав, вул. Миколаївська, керував транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810 ARBL-0643. Результат огляду 3.05‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та у відношенні нього був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до роздрукованого протоколу результату тестування №1269, приладом Drager, 30 вересня 2023 року о 18 год. 50 хв. при температурі 26 градусів за Цельсієм отримано позитивну пробу з кількісним показником 3.05‰.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до ст. 266 КУпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, з відеозаписом. Отже, він є належним та допустимим доказом у справі.

Так, досліджені докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 130818 від 30 вересня 2023 року, протокол тестування № 1269, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія до закладу охорони здоров'я, пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , постанова серії БАД №848502 від 30 вересня 2023 року, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, відеозапис з камери відеоспостереження магазину «Вікторія-Буд».

Доводи апелянта, що на відео відсутній факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом спростовується відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Вікторія-Буд» за 30 вересня 2023 року зафіксована подія ДТП, яка мала місце 30 вересня 2023 року о 18 годині 04 хвилин. Оскільки відсутня інформація щодо будь-якої іншої ДТП в зазначений день, час та в цьому ж місці, суд приходить до висновку що вказаним відеозаписом підтверджено ДТП саме за участі автомобілів Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 та Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Богуславського районного суду Київської області від 01 травня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко