Провадження №: 3/336/1590/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

за участі адвоката Титаренко О.Є.,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановила:

11.02.2024 о 22.24 годині, в м. Запоріжжя по вул. Панфьорова, біля буд. 27, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Адвокатом Титаренко О.Є. в судовому засідання заявлено усне клопотання про закриття провадження по справі, оскільки доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. Окрім того, пояснила суду, що у останнього під час спілкування з працівниками поліції, заблокувало двері та вікна, в результаті чого водій не зміг їх відкрити та нормально поспілкуватися з поліцейськими. Під час спілкування з працівниками поліції водій не клопотав про виклик евакуатора та не просив допомогу у поліцейських щоб йому допомогли вийти з машини, оскільки двері і вікна не відчинялись. Також додала, що у ОСОБА_1 був перелом правої ноги і в нього був больовий шок, тому він вимушений був пересісти на заднє сидіння. Інших осіб в автомобілі не було. Окрім того, зазначила, що в неї упереджене відношення до працівників поліції, оскільки їм необхідно виконати план за день. Також адвокат клопотала про виклик свідка ОСОБА_3 , який прибув на місце події через годину після того, як працівники поліції поїхали.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши надані матеріали, суд встановив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР, а саме на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 11.02.2024, в якому встановлено та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 , який відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Зауваження протокол не містить;

- направленням водія з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Зауваження відсутні;

- актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого водій ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, подія зафіксована на БК 474546, зауваження відсутні;

- даними рапорту поліцейської ОСОБА_4 , згідно якого 11 лютого 2024 о 22год. 24хв. по вул. Панфьорова 27/153, через технічну несправність транспортного засобу, було зупинено транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування водій трохи відкрив вікно та пояснив що двері в автомобілі не відчиняються. Водій не намагався відкрити двері. В результаті спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціально технічного приладу та у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій ОСОБА_1 відмовився. В результаті відмови відносно водія складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом правопорушення, який був досліджений суддею та з якого об`єктивно вбачається та встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції переслідують транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport. На 2хв. 45 сек. працівник поліції просить відкрити вікно транспортного засобу та надати посвідчення водія. Водій відмовляючись виконувати розпорядження поліцейського, пред`явив посвідчення через закрите вікно транспортного засобу на 3хв. 05 сек. На 4хв. 45сек., на 5хв. 20сек. працівник поліції пропонує відкрити задні двері відкривши заглушку. На 5хв. 45 сек. водій ОСОБА_1 відчинив вікно на невелику відстань. На 7хв. працівник поліції пропонує допомогти водію відкрити двері, на що водій зазначає «не треба». На 7хв. 35сек. працівник поліції зазначає, що у зв`язку з такою поведінкою виникає підозра щодо стану водія. На 7хв. 50сек. працівник поліції зазначає водію, що якби він хотів відкрити транспортний засіб, він би вчиняв якісь дії для цього. На 8хв. поліцейський зазначає, що через відкрите вікно чутно запах алкоголю, вбачає порушення мови та виражене тремтіння пальців рук. На 8хв. 45сек., на 11хв. 00сек. поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», на що останній відмовився. Після чого працівник поліції неодноразово пропонував водію пройти медичний огляд, на що водій відмовлявся. На 9хв. 17 сек. працівник поліції пояснює та показує водію, що перед ним знаходить центральний замок, якщо натиснути на нього та повернути вправо, то відкриються всі двері. Водій зазначає, що зробити цього не може. Працівник поліції неодноразово зазначив, що такі дії водія розцінюються як пасивна відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. На 11хв. 20сек. працівник поліції зазначає, що жодних активних дій водій не вчиняє щодо спроби відкрити вікно чи розблокувати двері. Зазначає, що щойно транспортний засіб рухався, але з якихось причин, після зупинки, став технічно несправним. На 11хв. 50сек., 12хв. 48сек. працівник поліції пропонує пройти медичний огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога. На 15хв. 40сек. працівником поліції роз`яснені права водієві. З дослідженого відеозапису суддею встановлено, що водієм не було вчинено жодних дій щодо намагання відкрити вікно транспортного засобу чи розблокувати його. А відтак, суд погоджується з позицією працівника поліції та розцінює дії водія ОСОБА_2 як пасивна відмова від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, суддею встановлено, що інших осіб в транспортному засобі не встановлено. що не оспорюються адвокатом. Також, з усних пояснень адвоката Титаренко О.Є. в судовому засіданні та з дослідженого відеозапису судом встановлено, що заперечень щодо факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом не було.

Безпідставними є доводи адвоката про те, що працівники поліції об`єктивно не могли встановити ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки не проводили огляд. Так, з дослідженого відеозапису чітко вбачається, що, коли водій трохи відкрив вікно транспортного засобу, на 8хв. 20сек. працівник поліції зазначив, що відчуває запах алкоголю з транспортного засобу, вбачає не чітку мову водія та тремтіння пальців рук. Остання ознака була встановлена шляхом проведення огляду в самому транспортному засобі, а саме водій на пропозицію працівника поліції витягнув руки перед собою та встановив тремтіння пальців рук.

При цьому посилання в протоколі на ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом.

Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, висловлювань, рухів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та зовнішній вигляд особи, дійшли до висновку, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи, порушень допущених працівниками поліції при складанні протоколу не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Матеріали справи не містять розбіжностей та в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому, суд приходить до переконання, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в ньому ОСОБА_1 . Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у судді немає.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 9 КУпАП передбачає винність діяння, як обов`язкову ознаку складу правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Діяння за ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чині.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Санкцією ч.1 статті 130 КУпАП встановлено накладання на особу, якою вчинено таке правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вище викладене, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, положення ст. 33 КУпАП, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката щодо закриття провадження по справі.

Стосовно клопотання щодо виклику в якості свідка ОСОБА_3 , який є товаришем водія ОСОБА_1 , то суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки вказана особа не була безпосереднім очевидцем подій, що встановлено з пояснень адвоката Титаренко О.Є

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись статтями 23, 33, 34, 130, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 50 копійок в дохід держави (Стягувач: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: Судовий збір на користь держави).

Відповідно до вимог ст. ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Н.С. Звєздова

Строк пред`явлення виконавчого документа «____»_____________ 20___р.

Постанова набрала законної сили «____»_____________ 20___р.

Дата видачі постанови «____»_____________ 20___р.