Справа № 444/4736/23 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 33/811/512/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Сєргеєвої О.І. на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 березня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 27.12.2023 о 02.28 год. на автодорозі Миколаїв-Комарно-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка 109 км+700 м, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різки запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статтею 130 КУпАП.

На постанову судді захисник Сергеєва О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді щодо ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається, зокрема, на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, транспортним засобом 27.12.2023, зокрема перебування ОСОБА_1 за кермом рухомого транспортного засобу, адже на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, зафіксовано лише факт спілкування поліцейських з ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом шляхом передачі керування іншому водієві.

Стверджує, що судом безпідставно не визнано недопустимим доказом відеозапис з нагрудних камер поліцейських, оскільки такий сформовано всупереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки , відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки такий не є повним та безперервним, а тому з такого не можна встановити всі обставини справи. Окрім цього на відеозаписі відсутні відомості про рух автомобіля та факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

Зазначає, що суд повністю проігнорував незаконність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що безпідставна, тобто протиправна зупинка потягла за собою неналежне отримання інших доказів у справі, а саме: направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , його захисник Сєргєєва О.І. будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу у судове засідання не з`явились.

Так судове засідання призначалось судом апеляційної інстанції на 11:00 год. 19 квітня 2024 року, проте ні ОСОБА_1 , ні захисник Сєргєєва О.І. у судове засідання не з`явилися. Захисник Сєргєєва О.І. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, та зазначила, що при виборі дати наступного засідання прохання врахувати її зайнятість у квітні, травні та червні. Клопотання захисника ОСОБА_3 було задоволено, апеляційний розгляд відкладено на 14:30 год. 13 травня 2024 року.

Проте 13 травня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Сєргєєва О.І. повторно не з`явились у судове засідання. Захисник Сєргєєва О.І. подала аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, судове засідання відкладено на 09:45 год. 30 травня 2024 року.

Однак 30 травня 2024 року ні ОСОБА_1 , ні його захисник Сєргєєва О.І. у судове засідання не прибули. Захисник Сєргєєва О.І. вчергове подала клопотання про відкладення справи з тих же підстав та із зазначенням днів, коли вона буде зайнята у судових засіданнях. Клопотання було задоволено судом апеляційної інстанції, судове засідання відкладено на 09:50 год. 03 червня 2024 року та запропоновано захиснику Сєргєєвій О.І. взяти участь у судовому засіданні у режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.

Проте 03 червня 2024 року ні ОСОБА_1 , ні його захисник Сєргєєва О.І. у судове засідання апеляційної інстанції не прибули. Захисник Сєргєєва О.І. подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в інших судових засіданнях, а саме у Нововолинському міському суді Волинської області 03.06.2024 о 09:30 год. та Ковпаківському районному суді м. Суми 03.06.2024 о 09.00 год.

Зважаючи на значну віддаленість вказаних судів, можна дійти висновку про те, що участь у судових засіданнях адвокат Сєргєєва О.І. брала у режимі відео конференції.

У зв`язку з цим апеляційний суд не вбачає підстав, чому захисник Сєргєєва О.І. не могла скористатися можливістю взяти участь у судовому засіданні Львівського апеляційного суду у режимі відеоконференції у визначений час, зважаючи також на те, що вищезазначенні судові засідання було відкладено на іншу дату.

Окрім цього апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у жодне засідання апеляційного суду не прибув, про поважні причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник Сєргєєва О.І., які належним чином та завчасно були повідомлені про час та місце судового розгляду, однак жодного разу з чотирьох призначених судових засідань не прибули до апеляційного суду. Натомість захисник Сєргєєва О.І. подавала клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про небажання ОСОБА_1 брати участь у розгляді справи та умисне затягування її розгляду зі сторони захисника ОСОБА_3 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник Сєргєєва О.І. не виявили належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являлись до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасниками справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 та його захисника Сєргєєвої О.І. не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює такі дії ОСОБА_1 та захисника Сєргєєвої О.І., як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2022 серії ААД № 66716. Від дачі пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.ч. 4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а саме: КНП Жовківська ЦРЛ (а.с. 5);

долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 27 грудня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с. 6).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає доводи захисника про те, що у справі відсутні докази, що він керував автомобілем, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі з відеореєстратора поліцейського автомобіля зафіксовано, як поліцейський автомобіль слідує за автомобілем ВАЗ 21099, який за деякий час зупинився на узбіччі.

Окрім цього, як правильно зауважив суддя у постанові, у додаткових поясненнях захисника, наданих суду першої інстанції, захисник не заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а покликався на незаконність зупинки останнього.

Покликання апелянта на незаконність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не може бути підставою для скасування постанови.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудних камер не є безперервним, а тому наданий суду відеозапис є недопустимим доказом, апеляційний суд до уваги не бере. На долученому до матеріалів справи відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від огляду у встановленому законом порядку.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах