ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Чабан А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.10.2023р. о 15:20 год. разом з іншими особами у контрольованому прикордонному районі на відстані 18 км від лінії державного кордону України з Румунією в напрямку 736 прикордонного знаку на території Вижницької ОТГ був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» при спробі незаконного перетину державного кордону України з Румунією.

На вказане рішення районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року та скасувати таку постанову, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи районним судом 08.12.2023р. і про результати розгляду даної справи йому стало відомо лише 27.12.2023 року.

При цьому стверджує, що обидва клопотання від 21.10.2023 року, які містяться в матеріалах справи на а.с.4-5, він не підписував.

ЄУНСС: 713/3512/23 Головуюча в І інстанції: Осокін А.Л.

НП: 33/822/67/24 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.2 ст.204-1 КУпАП

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апелянт вважає, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою і такою, яка винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано усі фактичні обставини у справі та не надано належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи.

На думку апелянта, районний суд підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою постановлення необґрунтованого рішення.

Стверджує, що місцевий суд не дав оцінки всім зібраним доказам та в обґрунтування доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, зіслався на протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі не є самостійним та беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини не підтверджуються іншими доказами.

При цьому, інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції, як на доказ його винуватості, вказав в оскаржуваній постанові на заяву ОСОБА_1 ,в якій він нібито визнав свою вину, однак така заява в матеріалах справи відсутня.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чабан А.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього відбудеться 31 жовтня 2023 року о 14 годині 00 хвилин у приміщенні Вижницького районного суду Чернівецької області.

Разом з тим, із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що така була розподілена на головуючого суддю Осокіна А.Л. лише 16.11.2023 р.

Поряд з цим, із постанови районного суду встановлено, що таку було винесено 08.12.2023р., при цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений судом про місце і час розгляду справи щодо нього на вказану дату та час.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.12.2023р. пропущено з поважних причин. а тому його слід поновити.

Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином не були дотримані.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, як докази вчинення правопорушення, матеріали справи містять лише протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №130336 від 21 жовтня 2023 року та пояснення інспектора категорії 3 відділення прикордонної служби відділу придонної служби Федика Н.

Разом з тим, приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було виявлено на відстані 20000 метрів (тобто 20 км) до лінії державного кордону, на околиці н.п. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, в контрольованому прикордонному районі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху ОСОБА_1 разом із іншими особами та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Із наданих апелянтом до суду апеляційної інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_1 разом зі своїми друзями їхав на відпочинок у с. Лекече Вижницького району Чернівецької області, що свідчить про відсутність в його діях умислу на незаконний перетин державного кордону.

Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення як і пояснення інспектора прикордонної служби самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на формальний підхід районного суду до розгляду справи, оскільки встановлені ним обставини не відповідають матеріалам справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 було виявлено на відстані 20000 метрів до лінії державного кордону, а не 18 км, як зазначено у постанові суду.

На формальний розгляд даної справи судом першої інстанції вказує і те, що у своєму рішенні суд посилається, як на доказ винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, на заяву ОСОБА_1 , в якій він нібито визнав свою вину, однак така заява у матеріалах справи взагалі відсутня.

Крім того, пояснення інспектора категорії 3 відділення прикордонної служби відділу придонної служби ОСОБА_2 , які наявні на а.с. 2 з приводу не перебування ОСОБА_1 на військовому обліку, апеляційний суд вважає необгрутованими і які не відповідають матеріалам справи.

Так на а с. 21 наявне посвідчення військового зобов`язаного ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він перебуває на військовому обліку.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), сформовано висновок згідно з яким «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду підпис В.П. Потоцький

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду (В.П. Потоцький)

(25.01.2024р. дата засвідчення копії)