Справа № 444/4211/23 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 33/811/173/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката - Козакевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останньої на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до неї стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 17.11.2023 року о 01:50 год. в м. Рава-Руська, вул. Сагайдачного, 21, Львівський район, Львівська область, керувала транспортним засобом Пежо 3008 НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову судді Хомич В.В. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року та закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що вона 17.11.2023 року о 01:50 год. в місті Рава-Руська по вулиці Сагайдачного, 21, Львівського району Львівської області не керувала транспортним засобом Пежо 3008, номерний знак НОМЕР_2 та й не могла керувати,такий був припаркований, оскільки було пробите колесо, хоча транспортний засіб дійсно належить їй на праві приватної власності. Пізніше її знайомий пішов додому за домкратом щоб підняти автомобіль та встановити запасне колесо, а вона очікувала в автомобілі, в якому був заведений двигун, оскільки був включений клімат-контроль для обігріву салону транспортного засобу. В якийсь момент під`їхали працівники поліції, які почали цікавитися, чому вона порушує комендантський час, в подальшому поставили безпідставні вимоги про те, що вона перебуваю в стані сп`яніння.

Стверджує, що покази технічного засобу вважає помилкою або причиною технічної несправності приладу або показ приладу пов`язаний з тим, що в такому була вже встановлена трубка (мундштук), який при ній не розкривався. Свою вину щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, взагалі сам факт перебування в стані алкогольного сп`яніння як не визнавала, так і не визнає.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Апелянт зазначає, що результат огляду ОСОБА_1 , який проведений за допомогою газоаналізатор Lion Alcoimeter 700, заводський номер НОМЕР_3 , не може братися судом до уваги, є неналежним доказом, фактично є недійсним, оскільки даний газоаналізатор, зважаючи на не чинність свідоцтва про його повірку, не можна було станом на 17.11.2023 року взагалі використовувати у сфері законодавчо регульованої метрології без чинного свідоцтва про повірку ЗРЗВТ, що підтверджується зокрема органом, який проводить повірку даного технічного засобу.

Звертає увагу, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний диск, однак при ознайомленні з матеріалами справи, зокрема із інформацією на даному диску, встановлено, що фактично відеозапис на даному диску відсутній або диск пошкоджений. В той же час наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано події, які містяться на даному відеозаписі: серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не зазначення таких даних не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Заслухавши пояснення адвоката Козакевича Р.В. та апелянта ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею суду першої інстанції дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом ААД № 278157 від 17.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17.11.2023 року о 01:50 год. в м. Рава-Руська, вул. Сагайдачного, 21, Львівський район, Львівська область, керувала транспортним засобом Пежо 3008 НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння; показами приладу Ліон Алкометр (показник 0,54 проміле); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.11.2023 року, з якого вбачається, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - 0,54 проміле.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.

Апеляційним судом встановлено, що долучений до матеріалів справи працівниками поліції DVD-диск не містить жодного відеозапису. 08.04.2024 до Львівського апеляційного суду надійшла відповідь на запит від т.в.о. начальника відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №1, в якій вказано, що всі відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, які проводились під час оформлення адміністративних матеріалів 15.01.2024 за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 надати не представляється можливим, оскільки строк зберігання відеозаписів становить 30 діб.

Крім того, до суду Львівського апеляційного суду надійшла відповідь, що лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби за власним бажанням, тому допитати особу, яка складала протокол та оформляла матеріали справи теж видається неможливим.

Тому в матеріалах справи немає жодного відеозапису події по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати те, що законодавцем було передбачено два варіанти гарантування законності проведення поліцейським дій, пов`язаних із виявленням стану алкогольного сп`яніння та фіксування відповідних результатів, можливості використання цих результатів у якості доказу, оцінки цих доказів з точки зору їх належності та допустимості, а також урегулювання будь-яких суперечностей, які можуть виникнути при вчиненні цих дій, підтвердження чи спростування законності вчинюваних дій при чому як поліцейськими, так і особами, щодо яких проводиться огляд, а також іншими особами, присутніми при вчиненні цих дій. Такими гарантіями є: проведення відеозапису указаних вище дій, або вчинення цих дій у присутності двох свідків.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи те, що працівниками поліції не були застосовані технічні засоби для відеозапису, в матеріалах справи немає жодного відеозапису події, а також те, що працівниками поліції не були залучені свідки, а також, що на даний час немає можливості допитати працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованим і не узгоджується з вказаними вище вимогами КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА