ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/263/24
Провадження №3/477/487/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця Збройних сил України, який займав посаду начальника інженерної служби в/ НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративну відповідальність від 20 грудня 2023 року, 19 грудня 2023 року, о 10:30, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, займаючи посаду начальника інженерної служби в/ч НОМЕР_2 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 17, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1-3 ч. 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в період дії воєнного стану, не прибув в той день до 18:00 до місця виконання військових службових обов`язків на основний командний пункт м.Херсон, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

До суду він не з`явився, до протоколу додано його заява з проханням розглянути справу без його участі, в якій він також зазначив про визнання своєї вини.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-10 КУпАП відповідальність настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 цього ж кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Конструкція диспозиції ч. 1 ст. 172-10 КУпАП свідчить про те, що особа підлягає відповідальності за цією нормою у разі умисних її дій, тобто вона усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності і бажала їх настання та настання негативних наслідків.

З матеріалів справи, зокрема й письмових пояснень як самого ОСОБА_1 , так і заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , вбачається, що у нього не було прямого умислу на невиконання наказу командира, тобто не було умислу не з`явитися до місця служби. За його поясненнями він невчасно прибув, так як не було коштів на проїзд. Доказів на спростування таких пояснень не надано.

Таким чином суд приходить до висновку, що не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, тому суд, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним закрити провадження в справі відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За такого, керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 172-10 КУпАП - закрити через відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районного суд Миклаївської області.

Суддя Р.В. Козаченко