№ 242/356/24
№ 3/242/117/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, яке надійшло від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який є ТВО командира відділення-начальника зв`язку військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення ДНПК-2 № 267 від 08.02.2024 року, молодший сержант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем ЗСУ, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Проте, всупереч неведеним вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам служби, молодший сержант ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, за наступних обставин, а саме 06.02.2024 року надав у використання військовий транспортний засіб Mitsubishi Pajero, військовий номер НОМЕР_2 у телефонному режимі сержанту ОСОБА_2 , не впевнившись у стані його здоров`я, якого о 19.50 годині в н.п. Цукурине по вулиці Гагаріна, 10, було зупинено працівниками поліції за керування транспортним засобом Mitsubishi Pajero, військовий номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції відносно сержанта ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

В якості доказу вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення, долучено, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 676258 відносно ОСОБА_2 за порушення п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП; довідка про затримання військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_2 , який керував військовим транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 296 від 05.07.2023 року про призначення на посаду командира відділення відділення управління зв`язку танкового батальйону молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Слід зауважити, що відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч ст. 251 КУпАП, до протоколу про військове адміністративне правопорушення не долучено постанову про встановлення вини та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП сержанта ОСОБА_2 , який керував військовим транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Також, як вбачається з матеріалів провадження, у справі не було залучено свідків правопорушення, які б об`єктивно могли підтвердити або спростувати обставини, зазначені у протоколі про військове адміністративне правопорушення.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про військове адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім та беззаперечним доказом вчинення особою військового адміністративного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду до Дніпровського апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Г. Черков