справа №176/241/24
провадження №3/176/80/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, Волчек Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 489566 від 10.01.2024 року, ОСОБА_1 , 10 січня 2024 року о 01 год. 00 хв. по вул. Б. Хмельницького біля буд. 28 м. Жовті Води Дніпропетровської області здійснював рух на автомобілі ВАЗ 21140 НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотестер Драгер 6810, результат 1,57% проміле. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водію, чим порушив п.2.9 Правил Дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення не визнав, та пояснив суду, що вживав алкогольні напої ще в обід, а саме на поминальному обіді випив червоного вина. А у вечірній час 23:40 год забирав родичку з залізничного вокзалу у м. П`ятихатки, яка запізнилась на похорон, їхала з м. Києва, почував себе добре та сів за кермо автомобіля та був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, він погодився, бо був впевнений, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції надав йому алкотестер у який вже була вставлена трубка, при ньому її не розпаковував, а коли він продув алкотестер, той спочатку нічого не показував, а коли поліцейський щось у ньому почав натискати то з`явився результат на табло 1.57 проміле. При цьому зазначив, що він не був відсторонений від керування шляхом передачі т/з тверезому водію, йому і надалі дали керувати , сказали їжай до дому.

Захисник, адвокат Сербін Б.О. просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зауважував на численні порушення, допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, додав до матеріалів справи відповідне письмове клопотання.

У зв`язку з поясненнями ОСОБА_1 , які не спростовуються доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами, судом було прийнято рішення за клопотанням адвоката Сербіна Б.О. про допит особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а саме Інспектора СТПП ВП-5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Босенка І.В., а також ОСОБА_2 , які викликався у судове засідання, шляхом надсилання судової повістки по місцю роботи на 04.03.2024 року о 12:45 год. Однак останні у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника - адвоката Сербіна Б.О., дослідивши матеріали справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, серед іншого при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної боді камері поліцейського.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Цим Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Верховний Суд у складі Касаційного Адміністративного Суду у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Так, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Пункт 2.9 ПДР України, містить декілька підпунктів.

Однак, працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме підпункт вимог п. 2.9 ПДР України, порушив ОСОБА_1 .

Сторона захисту звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь, має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Однак, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковані його дії, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, але які саме на зазначено і це після того, як правопорушник вже пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та працівник поліції має результат ступеня його сп`яніння. Крім того, у протоколі не зазначено причини, за якими було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Окрім того, незважаючи на те, що до матеріалів справи додано диск із зафіксованою на ньому процедурою огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, працівником поліції, який складав протокол, не зазначено в протоколі, що велася відео- фіксація за допомогою технічних засобів «Боді- камера». Факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано не було. Тобто, не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевказаного, якщо в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом «правопорушником», то це само по собі унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП.

Подібна правова позиція викладена у Постановах Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі № 755/11797/21, від 09 березня 2023 р. у справі № 756/4460/22.

Отже, лише при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Також, у судовому засіданні з оглянутого диску із записом процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місця зупинки за допомогою алкотестеру, однак, із відео не вбачається, як працівник поліції розкриває нову запаковану трубку до пристрою «Драгер» та надає ОСОБА_1 для здійснення тестування на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, відео фіксація не велась безперервно, що є порушенням процедури огляду водія на стан сп`яніння. Також суду не надано доказів справності даного приладу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування ТЗ під час такої відмови.

Але для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб повинно бути зупинено працівниками поліції на законних підставах в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), ставить під сумнів і саму процедуру виявлення нетверезого водія.

Так у своєму рішенні від 15.03.2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування ТЗ є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є факт правопорушення.

Однак, як зазначалось вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не містять доказів керування останнім транспортним засобом.

Згідно п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015. у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу і цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї інструкції.

Окрім того, після складення відповідного адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, нетверезий водій повинен бути відсторонений від керування транспортним засобом, однак незважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що водія відсторонено від керування транспортним засобом, в матеріалах, доданих до протоколу відсутні будь-які підтвердження такої дії з боку сторони працівника поліції, тобто взагалі відсутні будь-які підтверджуючі дані, щодо відсторонення від керування водія ОСОБА_1 .

Такоз відсутні докази того, що ТЗ був переданий іншому тверезому водію.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог цієї норми закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення незважаючи на те, що у цьому протоколі зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказані норми законодавства носять імперативний характер, а тому підлягають обов`язковому застосуванню до вказаних правовідносин інспекторами поліції, завданням яких є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку та керуються у своїй діяльності принципом верховенства права.

Таким чином, зазначені вимоги закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримано. Транспортний засіб було залишено у користуванні та володінні ОСОБА_1 .

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання належного йому транспортного засобу, не помістили транспортний засіб на штрафний майданчик, не передали під розписку іншій особі право керування та доставлення вказаного автомобіля за визначеним місцем працівником поліції, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем, підтвердивши цим необґрунтованість підозр щодо перебування його у стані сп`яніння та відсутність підстав для направлення його для медичного огляду. При цьому, працівники поліції видали ОСОБА_1 ще тимчасовий дозвіл на права керування.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 10.01.2024 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Практикою ЄСПЛ констатується, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві (п.33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey,п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадженні у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки в процесі розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт того, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом, в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, докази вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 9, 62 Конституції України, ст.ст. 33, 247, 283, 284, 285, ч. 1 ст. 130 КУпАП, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», беручі до уваги правові позиції, викладені у Постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року в рамках справи № 404/4467/16-а, у справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 р., Постанові Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі № 755/11797/21, враховуючи практику ЄСПЛ, -

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК