Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/320/24

Провадження № 3/152/146/24

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лиська В.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, особу встановлено по паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданому Шаргородським РВ УМВС України в Вінницькій області 14.10.2009, РНОКПП НОМЕР_2 ,

- за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №135209 від 13.02.2024: «13.02.2024 о 05 год. 35 хв. в с. Рахни-Лісові по вул. Гагаріна, водій мопеда Хонда Діо б/н, ОСОБА_1 керував т/з з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в Тульчинській ЦРЛ, внаслідок огляду, результат позитивний 1,44%0, чим порушив пункт 2.9 А Правил дорожнього руху України».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав і пояснив, що 13.02.2024 о 05 год. 35 хв. в с. Рахни-Лісові по вул. Гагаріна він не керував мопедом Хонда Діо. Мопед, який належить його матері ОСОБА_2 стояв під деревом на дорозі по вулиці Гагаріна в с. Рахни Лісові Тульчинського району Вінницької області, він залишив його там бо закінчилося пальне. Це було 12.02.2024, коли стемніло він пішов забрати скутера, оскільки боявся, щоб його не викрали. По дорозі він впав, втратив свідомість, скільки лежав не пам`ятає, коли прийшов до свідомості, ще було темно, почав кричати, його почули люди, які проходили неподалік і викликали швидку допомогу. Автомобілем швидкої допомоги він був доставлений в Тульчинську районну лікарню, де у нього виявили закритий перелом кісток лівої гомілки, прооперували і госпіталізували до травматологічного відділення. Приблизно о 08 годині до нього в лікарню прийшли працівники поліції, які звинуватили його у керуванні мопедом у нетверезому стані, наполягали на проходженні медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився підписувати протокол, жодних пояснень не підписував, пояснював, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції його пояснень до уваги не прийняли, склали протокол про керування ним транспортним засобом будучи в стані алкогольного сп`яніння, чого в дійсності не було.

Адвокат Лисько В.П. та Чучалін В.В. заявили клопотання про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лиська В.П., дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження в даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідно до вимог п.п.2.5, 2.9 ПДР України (в редакції постанови КМУ № 161 від 22.03.2017) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В якості доказів підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 135209 від 13.02.2024 (а.с.1), рапорт чергового Тульчинського РВП від 13.02.2024 (а.с.4), схему місця ДТП від 13.02.2024 (а.с.5), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8 від 13.02.2024 (а.с.11), CD - диск із відеозаписом події адміністративного правопорушення (а.с.12).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження цих обставин.

Долучений до матеріалів справи CD -диск із відеозаписом з невідомого пристрою з відеофіксацією адміністративного правопорушення оглянутий судом, але не може бути використаний як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки дані зафіксовані на ньому суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема відсутня фіксація керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки транспортного засобу, повідомлення про фіксацію правопорушення. На диску зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в лікарняній палаті. Під час спілкування працівник поліції наполягав на тому, що ОСОБА_1 керував мопедом в стані алкогольного сп`яніння, і відносно нього буде складено протокол по ст.130 КУпАП. Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння заперечувався ОСОБА_1 , факт фіксації відбирання пояснень і підписання їх ОСОБА_1 відсутній.

Також ОСОБА_1 не повідомлено про проведення відеозапису та на який пристрій він здійснюється, що, як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року в справі № 524/832/17 є порушенням вимог діючого законодавства з боку працівників поліції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані, чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на такий стан.

Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння, або відмова водія від проходження огляду на такий стан.

В пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 мопедом «Хонда Діо» та його зупинки працівниками поліції, повідомлення про фіксацію правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

В судовому засіданні не було встановлено об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП інкримінованого в провину ОСОБА_1 , а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом не спростовуються матеріалами справи, отже провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст.7, 9, 245, п.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 289, ч.2 ст.294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Скаргу щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: Т.О. Соколовська