Справа № 161/57/24 Провадження №33/802/291/24 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В., яка подана в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.12.2023 року, о 01:23 год. в м. Луцьку на просп. Відродження, 8, керував транспортним засобом «BMW 3281» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest», прилад № ARLM 0342, результат тесту склав 1,27 % (проміле). Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Лавренчук О.В. оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості. Посилається на те, що порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки не даючи оцінки поважності причини відкладення судових засідань, суд без участі сторони захисту ухвалив рішення. Поміж тим, захисником подавалися дійсно обґрунтовані клопотання про відкладення судових засідань із належним підтвердженням причин, а також клопотання містили прохання про узгодження наступної дати розгляду справи у зв`язку із завантаженістю адвоката.

Також захисник стверджує, що судом першої інстанції упереджено було взято до уваги лише докази заінтересованої сторони та необґрунтовано не допитано свідків працівників поліції, як про це клопотала сторона захисту. На думку апелянта, суд не вправі не враховувати доводи та клопотання сторони захисту, як право доведення невинуватості та брати на себе функцію обвинувачення, що свідчить про неповноту та неналежність судового розгляду.

З огляду на наведене, просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання апеляційної інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Про поважність причин своєї неявки ОСОБА_1 апеляційний суд не повідомив. Захисник Лавренчук О.В. подав клопотання про відкладення судового розгляду, яке зареєстроване у суді 24.04.2024 о 13:20 годині, тобто уже під час судового засідання та вказав причину, яка не свідчить про зайнятість саме в час призначеного судового засідання в апеляційній інстанції.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Лавренчука О.В. суд враховує, що останні були добре обізнані про перебування у провадженні Волинського апеляційного суду апеляційної скарги. Слід також звернути увагу і на той факт, що 10 квітня 2024 року судове засідання уже відкладалося з ініціативи захисника, проте 24 квітня 2024 року ні ОСОБА_1 , ні його захисник у судове засідання апеляційного суду повторно не прибули.

Тому, за наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апелянта про недотримання судом першої інстанції права на справедливий суд та захист апеляційний суд вважає, що вони є необґрунтованими.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлялося про дату та час судового засідання, зокрема, повідомлений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, шляхом надіслання судових повісток.

Крім того, під час судового розгляду захист інтересів ОСОБА_1 здійснював професійний захисник адвокат Лавренчук О.В., який брав участь протягом всього судового розгляду та саме з підстав залучення захисника було вперше відкладено судове засідання призначене на 11 січня 2024 року. Надалі судові засідання неодноразово відкладалися з ініціативи сторони захисту та в матеріалах справи наявні розписки про повідомлення захисника ОСОБА_2 про дати та час судового розгляду, які були узгоджені з ним.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи, справа неодноразово відкладалася за клопотаннями сторони захисту, було задоволено клопотання про виклик свідків у судове засідання, а тому сам по собі факт розгляду справи за відсутності останнього не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист.

Разом з тим, слід акцентувати увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 не був позбавлений передбаченого законодавством права на захист та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони захисту.

Окрім того, ОСОБА_1 та його захисник проігнорували судові засідання в апеляційному суді, призначені на 10 та 24 квітня 2024 року, не з`явившись на судовий розгляд.

Поміж тим, захисник в апеляційній скарзі висловив позицію про те, що судом не встановлено дійсні обставини справи.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у суді першої інстанції, зазначених вище вимог закону було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться наявними у матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 418408 від 18 грудня 2023 року; роздруківкою аналізу на стан сп`яніння приладу (встановлений результат 1.27%); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.12.2023 року, де в графі з результатом згоден ОСОБА_1 поставив свій підпис, відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника поліції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні згаданого вище адміністративного правопорушення належним чином підтверджується відеозаписами з боді камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_1 у ході якого в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу. Також на відеозаписі зафіксовано момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, його результат становив 1,27 проміле та після проведення огляду останній погодився з таким результатом, будь-яких заперечень чи незгоди з встановленим результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не висловлював. Також правопорушнику було роз`яснено наслідки проходження огляду, тобто, що у зв`язку з виявленням у нього алкогольного сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, детально розповів працівникам поліції про причини перебування за кермом під час комендантської години та фактично поведінка останнього свідчила, що він був згідний як з результатом проведеного огляду, так і з тим, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зафіксованим також є факт роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених законодавством, а також ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення шляхом зачитування його змісту.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, що судом першої інстанції безпідставно не допитано в якості свідка працівника поліції та вказана обставина вплинула на повноту та належність судового розгляду, до уваги судом не беруться враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявний у матеріалах справи відеозапис отриманий у встановленому законом порядку, має безсторонній характер і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також захисником не обґрунтовано, які саме обставини може повідомити працівник поліції, з`ясування яких може мати істотне значення при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а лише формальне посилання на необхідність допиту свідка можливо розцінювати, як намагання затягнути розгляд справи. Поміж тим, захисник не ставить під сумнів допустимість відеозапису та не заперечує достовірність відображених на відео осіб і подій.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції при оформленні доказів, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, як і версія про ймовірну неправомірність дій працівників поліції.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, оскарження таких дій і їх результатів, та захисником також не надано доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі щодо цього доводів.

Отож, матеріали справи містять належні та допустимі докази, зокрема, відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліцейського, які у своїй сукупності з достатньою повнотою підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене вище, згадані та усі інші твердження сторони захисту не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права не встановлено, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Лавренчука Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок