ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/282/24 Справа № 209/6140/23 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Грудського І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративні матеріали №209/6140/23 (провадження №3/209/1429/23), №209/6140/23 (провадження №3/209/1430/23) було об`єднано в одне провадження.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 489846 від 06 жовтня 2023 року вбачається, що 06 жовтня 2023 року о 10.30 год. у м. Кам`янському по вул.Залізняка біля зупинки «Одеська» водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», н/з « НОМЕР_1 », та здійснив наїзд на пішохода. На законну вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та використання алкотестеру «Драгер 6810» під відеофіксацію відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, за даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №489847 від 06 жовтня 2023 року вбачається, що 06 жовтня 2023 року о 10.30 год. у м.Кам`янському по вул.Залізняка біля зупинки «Одеська» водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н/з « НОМЕР_1 », залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 11 грудня 2023 року отримав копію постанови.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 33, 245, 247, 278, 279, 280 КУпАП, не містить всебічних, повних та об`єктивних обставин справи. Вказує, що відмовився проїхати у Лікарню №1, оскільки мав обгрунтовані підстави не довіряти лікарям закладу (чув розмову працівників поліції з ними), та прохав відвезти його на огляд до Дніпровського наркологічного диспансера, однак йому було відмовлено. Зазначає, що після зіткнення із людиною намагався їй допомогти, запропонував допомогу, відвіз до лікарні №8 у м.Кам`янському та чекав її, щоб відвезти далі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 листопада 2023 року за відсутності учасників справи. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 11 грудня 2023 року, апеляційну скаргу було подано 21 грудня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 11 грудня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд приходить до наступного.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цієї справи й надавши їм оцінку, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявність в його діях складу цього правопорушення.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена сукупністю зібраних та досліджених доказів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відмовився проїхати у лікарню №1, оскільки мав обгрунтовані підстави не довіряти лікарям закладу та прохав відвезти його на огляд до Дніпровського наркологічного диспансера, однак йому було відмовлено, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду. З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що на вимогу працівників поліції пройти огляд на алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

При цьому вимоги останнього про проходження огляду у іншому закладі охорони здоров`я не грунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження фактів можливої упередженості працівників КП "Криворізька міська лікарня №1" КМР, які відповідно до вимог закону мали проводити огляд ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є неприйнятними.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Вказана постанова в частині визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, з огляду на наступне.

За змістом ст.122-4 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху, які на порушення встановлених правил залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто за ст.122-4 КУпАП підлягає відповідальності особа, яка умисно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи до неї причетною.

Під час розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, оскільки він залишив місце ДТП не з умислом втечі, а у зв`язку з необхідністю надати постраждалій від зіткнення з транспортним засобом особі медичної допомоги, що підтверджується як поясненнями самого ОСОБА_1 , так і поясненнями допитаного під час апеляційного перегляду свідка ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тому провадження по справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, що на останнього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот