Дата документу 22.05.2024Справа № 554/3767/24
Провадження № 3/554/1107/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2024 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я. М., за участю особи, з приводу якої склади протокол ОСОБА_1 , адвокатів Дзюбенка В.О., Кулішова В.П., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, пенсіонер, інвалід, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №314226 від 07.04.2024 р. ОСОБА_1 17.03.2024 р. о 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме, ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

ОСОБА_1 в суді заперечував свою вину, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Своє клопотання обґрунтовує наступним чином.

На думку ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б могли свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначив, що звукозапис телефонної розмови долучений потерпілою є неналежним доказом, адже здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до проявів особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи.

Жодного разу під час телефонних розмов ОСОБА_2 не повідомляла його про здійснення звукозапису та не запитувала про згоду на це. 3 долучених до матеріалів справи аудіозаписів взагалі неможливо встановити ані дати їх здійснення, ані ідентифікувати належним чином осіб, голоси яких містяться на записі. Не виключною є фальсифікація аудіо файлу шляхом монтажу.

Також зазначив, що потерпіла звернулася до правоохоронних органів 17.03.2024 р. Натомість протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено 07.04.2024 р.

Адвокат Дзюбенко В.О. зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також працівниками поліції було порушено вимоги та строки складання протоколу, на підставі цього просила закрити справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 надала через канцелярію суду письмові пояснення, в яких зазначила про обставини вчинення щодо неї систематичного домашнього насильства.

В суді попросила свого представника пояснити обставини, оскільки боїться давати пояснення в присутності свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 .

В своїх письмових поясненнях зазначила, що після розлучення продовжували проживати разом із колишнім чоловіком, так як є спільне набуте майно, але ОСОБА_1 здійснює щодо неї домашнє насилля, а тому змушена була переїхати з будинку.

ОСОБА_1 постійно занижує самооцінку потерпілої та говорить: «ти (тобто ОСОБА_3 ) ні на що не здатна», вчиняє погрози розправою, якщо щось робити не по його - шантажує, забороняє. Також звинувачує, якщо в нього щось не вийшло в відносинах з рідними, то все через ОСОБА_2 . Всі сімейні свята переводив на скандали, розбір поведінки винних.

Розмовляти в присутності ОСОБА_1 про сім?ю та дітей неможливо, бо він обзиває їх «всі вони суки, тварі неблагодарні», починає кидатися на неї. Заганяв в куток, душив, кидався ключами, збивав з ніг.

ОСОБА_1 погрожував розправою ОСОБА_2 «зараз приїду з роботи, я тобі покажу, будеш чорна ходити, вся трястися. Постійно ображає: «тварюка, сука, мразь, шахрайка, вонючка». Примушує до дій, які вигідні ОСОБА_2 , диктує як жити, погрожує, що відбере все майно. Здійснює постійний контроль за фінансами, навіть зараз, коли вона пішла 17 березня 2024 року з дому. По кредитці потерпілої вираховує скільки витратила коштів, тримає в напрузі. Колишній чоловік отримує з усієї нерухомості орендну плату і особисто з квартири, яка дісталася у спадщину їй від матері. Забороняє спілкування з дітьми, внуками, особливо із зятем. З дому вийти важко, якщо ОСОБА_2 допомагає внукам вчити математику - ОСОБА_1 рве книжки-підручники. Попередив, якщо прийдуть в гості родичі, «то буде дуже великий скандал». Внаслідок такого життя, в потерпілої виник депресивний стан, безсоння, посилився тремор рук, внаслідок чого вона потребує лікування і спокою, якого в неї не має.

Всі ці обставини і стали причиною, що ОСОБА_2 17.03.2024 р. була вимушена звернутися до працівників поліції.

Адвокат Кулішов В.П. зазначив, що дійсно, здоров`я ОСОБА_2 погіршилося, так як ОСОБА_1 постійно погрожує їй, словесно ображає, їй страшно перебувати з ним в одній кімнаті. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, документи долучені до матеріалів справи, аудіозапис з флеш накопичувача, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом досліджено аудіозапис з флеш-накопичувача, на якому містяться відомості про вчинення ОСОБА_1 домашнього психологічного насильства, а саме, висловів в адресу потерпілої дуже образливого характеру, на кшталт, проститутка, гнида, чмо, падлюка, скотиняка та інш., а також нецензурних слів та погроз застосування до потерпілої фізичного насилля, каліцтва і вбивства.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що даний аудіо запис є неналежним доказом, суд не приймає до уваги, адже при дослідженні аудіо запису у суді ОСОБА_1 жодним чином не заперечив факту телефонної розмови з колишньою дружиною, підтвердив, що така розмова була між ним і потерпілою.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Застережень, щодо неможливості прийняття такого доказу, як аудіозапис, здійсненого потерпілою з метою фіксування обставин правопорушення, норми КУпАП не містять.

Аудіозапис лише підтверджує пояснення потерпілої, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами, про те, що психологічний тиск та погрози в її адресу із боку ОСОБА_1 носять стійкий та систематичний характер і створюють у неї стан напруги та нервозності, що вочевидь може завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який є також належним та допустимим доказом, і що створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Доводи про те, що протокол складений із порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП, судом вважаються необґрунтованим, оскільки, як зазначено в даній нормі закону, протокол складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В даному проваджені ініціатором складення протоколу дані вимоги закону були виконані, так як протокол складений був 07.04.2024 р. в день явки ОСОБА_1 до органу, надання ним відповідних пояснень, як на окремому аркуші та і в протоколі, тобто не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, відміток про неотримання копії протоколу або відмови від отримання матеріали справи не містять і таких заперечень не висловлювалося.

Всі докази, надані суду, у своїй сукупності свідчать про той факт, що дії ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства носять стійкий та систематичний характер і створюють у потерпілої стан напруги, нервозності, необхідності вжиття заходів до самозахисту чи інших заходів самозбереження, у тому числі, емоційного здоров`я.

Той факт, що сторони цих відносин проживали після розлучення до подій, вказаних у протоколі, в одній квартирі посилює стан психологічної напруги та вимушеної залежності потерпілої.

У аб`юзивних стосунках часто спостерігається цикл насильства, протягом якого чергуються зростання напруги, вчинення насильства та період примирення і спокою. Потерпілі можуть бути втягнуті в пастку цього циклу ізоляцією для сприяння насильству, насильницькою владою та контролем, травматичною прив`язаністю до кривдників, суспільним схваленням насильства, нестачею фінансових ресурсів, страхом (залякуванням), соромом (звинуваченням жертви) та прагненням захистити дітей.

Кривдники чинять домашнє насильство, коли вірять, що насильство є дозволеним, прийнятним, узаконеним чи про нього не буде повідомлено. Такі уявлення спричинюють між поколінні цикли насильства серед дітей чи інших людей, котрі відчувають, що таке насильство є прийнятним, виправданим і на нього дивляться крізь пальці. Багато людей не усвідомлюють себе як кривдників чи жертв, розглядаючи свої досвіди насильства як «сімейні конфлікти, що вийшли з-під контролю».

Наслідки домашнього насильства для потерпілих варіюються від фізичної інвалідизації, хронічних проблем зі здоров`ям, важких психічних порушень до фінансової скрути та нездатності будувати здорові стосунки. Діти, що живуть у домівках з насильством, з раннього віку виявляють психологічні проблеми, такі як ухильність надчутливість до загроз, неконтрольована агресія, що призводять до вторинної травматизації.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психологічному здоров`ю особи.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суд, вивчивши та оцінивши всі надані суду докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, доведена повністю.

Також судом було досліджено документи, додані ОСОБА_1 на підтвердження своєї позиції, щодо невинуватості, а саме: пенсійне посвідчення ОСОБА_1 , який є інвалідом другої групи; довідку акту огляду медико-соціальної експертної комісії, свідоцтво про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, свідоцтво на реєстрацію ФГ «МАК», державний акт на право власності на земельну ділянку, договір оренди землі.

Між тим, на думку суду, жодний з даних доказів не містить фактичних даних, на основі яких можна встановити наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи або інші обставини, що мали б значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до характеристик ОСОБА_1 , які надані ним суду, він є порядним, трудолюбивим, гарним сім`янином, завжди допоможе у скрутній ситуації.

Між тим, з огляду на все вищевикладене щодо аб`юзивних стосунків, суд не може оцінити характеристики надані ОСОБА_1 , як доказ того, що він не вчиняв домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини, так як обставини зазначені в характеристиках могли бути зазначені самим ОСОБА_1 своїм знайомим, а самі знайомі могли не бути свідками інших дій та вчинків ОСОБА_1 .

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, те, що він є інвалідом, має значну ступень емоційності, і вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу.

Враховуючи, що він вперше притягається до відповідальності за вчинене домашнє насильство, не застосовувати до нього програму для кривдників, надаючи йому можливість критично осмислити події та свої вчинки і зробити відповідні висновки щодо недопущення в подальшому дій, які у розумінні діючого законодавства носять насильницьких характер.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, то відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягувач: Полтавське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області (Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Полтава, вул. Сковороди, 2 Б).

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд Октябрського району м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. М. Горбунова