Справа № 450/906/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/1038/24 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2024 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605, 60 гривень судового збору.

Відповідно до постанови, 18.02.2024 року о 11 год. 54 хв. на а/д Київ-Чоп, 557 км., в с. Ков`ярі, водій ОСОБА_1 керував т/з HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно чинного законодавства в медичному закладі та в лікаря-нарколога відмовився. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На таку постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2024 року.

Як підстави причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт вказує на те, що справа розглянута у його відсутність, на його домашню адресу, а також у застосунок «Дія» повідомлень про дату судового засідання не надходило. Посилання у оскаржуваній постанові про доставку повідомлення у додаток «Viber», на думку апелянта, не має жодного підґрунтя, оскільки цей додаток він не використовує.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 05 березня 2024 року судова повістка сформована у електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 (а.с.8 зворот), що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року. Такий номер телефону НОМЕР_2 зазначений ОСОБА_1 власноручно у письмових поясненнях від 18 лютого 2024 року (а.с.4). Відповідно до згаданого Порядку, за замовченням система документообігу намагається відправити повістку через месенджер, а в разі неможливості такої відправки (довідки про доставлення повідомлення у додаток «Viber»), повістка відправляється як SMS.

Відтак доводи ОСОБА_1 про те, що він не використовує додаток «Viber» є безпідставними і необґрунтованими.

Закон передбачає 10 денний строк оскарження такої постанови з моменту її винесення. Відтак такий строк у цьому випадку сплив 26 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу подано 13 червня 2024 року, тобто майже через два місяці від останнього дня строку апеляційного оскарження передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП.

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №634762 від 18 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про розгляд адміністративної справи щодо нього у Пустомитівському районному суді Львівської області, про що ствердив власноручним підписом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, апеляційним судом встановлено, що апелянт мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

відмовити в задоволенні клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.