П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2024 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківського району відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 29 листопада 2023 року о 11 годині 43 хвилин ОСОБА_1 , умисно висловлював погрози та образи, погрожував фізичною розправою по відношенню своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив психологічне насильство, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він з матір`ю ОСОБА_2 проживають за однією адресою. В 2005 році мати розійшлася з батьком, батько помер і після його смерті мати почала судитися з приводу прийняття спадщини на квартиру, яку йому та брату купив батько в 2018 році. З того часу у нас постійні конфлікти з матір`ю. 29.11.2023 року він перебував дома та відпочивав, мати почала кричати, сваритися, погрожувати, а потім взяла в руки ножа та хотіла затіяти з ним бійку. Зазначив, що він не погрожував матері, не ображав її, а лише захищався, так як вона тримала в руці ножа та хотіла затіяти бійку.

Представник ОСОБА_1 , захисник адвокат Сологуб А.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано в чому саме полягало насильство і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП. Обставини, зазначені в протоколі суперечать матеріалам даної справи, тобто вину ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом». Сам факт звернення ОСОБА_2 , до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства. Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому грунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту. Зазначив, що конфлікт був спровокований саме ОСОБА_2 . Крім того, зазначив, що до протоколу не подано жодних доказів, які б свідчили про склад скоєного ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які б підтвердили, що на відносини між ним і його матір`ю розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що вони є суб`єктами, на яких розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Щодо рапорту працівника поліції, який містяться в матеріалах справи, вважає, що даний рапорт не може бути визнаним достатнім доказом по даній справі, оскільки відображає лише особисте бачення посадової особи органу поліції даної події. При цьому сам працівник поліції не був очевидцем події, тому його висновки не містять доказових даних. Більше того, залишається незрозумілим, яким чином працівник поліції з`ясував, що ОСОБА_1 висловлював образи в сторону матері, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, враховуючи, що ОСОБА_1 продемонстрував поліцейським відео конфлікту з матір`ю. У вказаному рапорті зазначено, що у ОСОБА_2 було відібрано заяву та пояснення, однак такі документи відсутні в матеріалах справи. Вказані документи також вказані в протоколі в якості додатків. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівники поліції прибули на виклик, ОСОБА_2 відчинила працівникам поліції хвірточку та повідомила, що ОСОБА_1 в кімнаті, потім вийшов ОСОБА_1 , який почав кричати, що ОСОБА_2 з ним судиться з спадщину, що а будинок платить кошти він, що ОСОБА_2 провокує його на конфлікти, показує працівникам поліції відеозапис на телефоні, на якому ОСОБА_1 говорить матері ОСОБА_2 , щоб вона поклала ножа, щоб не била його. ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, що ОСОБА_1 її вдарив, показує плече, говорить, що вона власник будинку. ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що на даний час проходять судові засіданні щодо визнання спадщини, що він проживає в даному будинку та сплачує всі витрати, що до них неодноразово приїжджають працівники поліції, що він матір не б`є, що вона сама постійно провокую сварки. Працівник поліції повідомив ОСОБА_2 , що з відеозапису, який надав йому ОСОБА_1 убачається, що саме ОСОБА_2 стоїть з ножем, нащо остання повідомила, що вона не хотіла різати сина, а хотіла, щоб він її зарізав. З відеозапису не вбачається, щоб ОСОБА_1 висловлював погрози, образи та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 .

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , позицію захисника адвоката Сологуба А.М., дослідивши копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, форму оцінки ризиків, згідно з якою уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як високий, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозапис, суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював погрози, образи та не погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 .

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а також погрожував фізичною розправою.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Для зясуванння обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення в судове засідання викликалась ОСОБА_2 , однак остання в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була належно повідомлена, причини неявки суду невідомі.

При цьому суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Typeччини"(Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому відповідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупність вказаних обставин не дає можливості судді зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 221, 247, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО