ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/903/24 Головуючий 1 інстанції: Токмакова А.П.
Провадження №33/818/1208/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржій І.В., за участі захисника адвоката Харчук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Валківського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Постановою встановлено, що 15 квітня 2024 року о 09:43 ОСОБА_2 , рухаючись по а/д М-03, на 429 км, керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 А ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник Харчук О.П. подав апеляційну скаргу, в якій міститься прохання про скасування постанови суду першої інстанції, та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, або ж вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В обґрунтування доводів посилається на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на справедливий суд та доступ до правосуддя, оскільки стороною захисту неодноразово було повідомлено суд про неможливість прийняття участі ОСОБА_3 під час розгляду справи, у зв`язку із проходженням останнім військової служби та перебування в зоні бойових дій. Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання, яке було призначено на 09 год. 18 червня 2024 року, та провів розгляд справи без участі ОСОБА_3 та його захисника, що є безумовною підставою для скасування рішення суду. Зазначає, що працівники поліції під час проведення огляду ОСОБА_2 порушили вимоги Інструкції по використанню приладу «Drager Alcotest 6820», оскільки перед продуванням приладу не дочекалися 2 хвилин після випалювання останнім електронної сигарети, що, у свою чергу, свідчить про те, що результати огляду в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП є недійсними. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 , бере безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, має статус учасника бойових дій, тому йому необхідне право керування транспортним засобом для проходження військової служби, у зв`язку з чим просить вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 27 липня 2024 року судова повістка сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.95).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Харчук О.П. повідомив, що ОСОБА_2 повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, правова позиція між ними узгоджена та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 за обов`язковою участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні п.2.9 А Правил дорожнього руху України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, приписами пункту 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона якої полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу, рапорт інспектора роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Янішеної О., а також на відомості відеозапису події за участю ОСОБА_2 .

Із відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що 15 квітня 2024 року о 09 годині 43 хвилини на Автодорозі МО3, 429 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою приладу Alcotest 6820 ARHK-0047 у встановленому законом порядку. Результат 0,45 % проміле. ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Свідки не залучались, оскільки велась відеофіксація 473212, 472247, 472235. (арк. 1)

Аналізуючи зміст цього протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_2 зазначив, що «згоден».

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_2 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Також належить взяти до уваги, що відповідно до відомостей рапорту інспектора роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Янішеної О., під час несення служби 15 квітня 2024 року на СП «Валки» було зупинено транспортний засіб FORD FOKUS, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п. 3, 5, 7. Під час спілкування з водієм та при перевірці документів у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або лікаря нарколога, ОСОБА_2 погодився пройти огляд за допомогою Alcotest Drager 6820, результат огляду 0,45% проміле. Стосовно водія ОСОБА_2 було складено протокол №898053 за ч.1 ст.130 КУпАП, п ПДР 2.9 А. Водійське посвідчення вилучалось НОМЕР_3 , видався ТД ДТ209985 від 15 квітня 2024 року. Водія ОСОБА_2 відсторонено від керування транспортним засобом, тз FORD FOKUS, д.н.з. НОМЕР_1 , передано під розписку тверезому водію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ПВ ІОА037775. Попереджено про відповідальність. (арк.8)

Із розписки від 15 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 передав право керування транспортним засобом FORD FOKUS, д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_4 , який зобов`язався доставити зазначений транспортний засіб до відповідної адреси та відсторонити ОСОБА_2 від керування даним транспортним засобом. (арк.7)

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» (арк. 5), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_2 повітрі складав 0,45 % проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_2 не заперечував та власноруч поставив свій підпис у роздруківці газоаналізатору (арк.5).

У матеріалах провадження також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з відомостей якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: виражений запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук (арк.6).

ОСОБА_2 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у графі з результатом «згоден» (арк.6).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР ОКНЛ від 15 квітня 2024 року, у ОСОБА_2 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, але огляд у медичному закладі не проводився. (арк.4)

У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 15 квітня 2024 року за участю ОСОБА_2 (арк.2), відповідно до якого, на блокпосту зупиняється транспортний засіб FORD FOKUS, працівники поліції підходять до автомобілю, з якого виходить водій та відкриває багажник. Працівник поліції повідомляє водію, що в ході спілкування з ним, у нього виявлені ознаки сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнин рота, виражене тремтіння пальців рук. Водію запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Драгер Алкотест» для перевірки останнього, чи знаходиться він в стані алкогольного сп`яніння чи ні. Працівник поліції представляється, що він є інспектором взводу 1 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області Твердохліб Д.О., та пропонує ОСОБА_2 пройти на місці зупинки огляд, на що останній дає свою згоду. Працівник поліції запитує у водія, чи має він відношення до військової служби, на що ОСОБА_2 повідомляє, що він не має відношення до військової служби і він є цивільним. Працівник поліції повідомляє, що у ОСОБА_2 не вийде уникнути відповідальності за правопорушення, оскільки, якщо він проходить огляд і у нього показує більше 0,20 % у видихаємому повітрі, то це буде адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП, а саме за керування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим буде складено адміністративний матеріал, який буде направлено до суду. Працівник поліції попередив, що ведеться відеофіксація, у зв`язку з чим попросив ОСОБА_2 не пропонувати йому жодної неправомірної вигоди, оскільки за це буде кримінальна відповідальність, передбачена ст.369 КК України. На запитання поліцейського, водій повідомив, що він є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та керував автомобілем Форд Фокус, 1255. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_2 зупинили на стаціонарному блокпосту «Валки», 429 км, та у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які він повідомив йому раніше. Працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, або відмовитись від проходження такого огляду, та роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим працівник поліції надав останньому перевірити цілісність трубки та запропонував відкрити її. Поліцейський повідомив, що огляд буде проводитись за допомогою газоаналізатору Драгер Алкотест 6820, показує водію його інвентарний номер та робить пробний забір повітря, який показав, що алкоголю немає. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_2 ст.63 КУ та ст.268 КУпАП, а також право оскаржите дії працівників поліції безпосередньо їх керівництву, або в судовому порядку. Після декількох невдалих спроб, ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер» шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,45% проміле. При цьому, на запитання поліцейського, чи згоден ОСОБА_2 із результатом, останній повідомив, що згоден, у зв`язку з чим поставив свій підпис у роздруківці. Поліцейським було оголошено ОСОБА_2 зміст протоколу про адміністративне правопорушення, в якому останній особисто поставив свої підписи.

Аналізуючи зміст цих відеозаписів, апеляційний суд приходить до висновку, що відеозаписи відтворюють обставини події, є зрозумілими та фіксують факт керування ОСОБА_2 автомобілем, а також проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер», ОСОБА_2 погоджувався із результатом огляду, будь-яких зауважень або свою незгоду з діями працівників поліції не висловлював, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи захисника ОСОБА_1 про недопустимість результатів приладу Драгер 6820, оскільки перед використанням приладу працівники поліції не докачекалиь 2 хвилин після випалювання ОСОБА_3 електронної сигарети, у зв`язку з чим порушили інструкцію по використанню приладу, є необґрунтованими.

Так, відповідно до матеріалів справи та відеозапису події, ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820».

Результат огляду становив 0,45 % проміле алкоголю у видихаємому ОСОБА_2 повітрі, що перевищує допустиму норму в 0,2%.З результатами проведеного огляду ОСОБА_2 погодився, про що свідчить його підпис у акті огляду та роздруківки з результатами тесту на алкоголь. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_2 працівникам поліції не висловлював.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, ОСОБА_2 у разі своєї незгоди з процедурою проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак, таким правом не скористався.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази звернення до керівництва УПП ДПП в Харківській області, з підстав порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з неправильним застосуванням технічного приладу.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості скористатись своїм правом та проїхати з працівниками поліції до відповідного медичного закладу для повторного проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що останнім не було зроблено.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 про порушення права на захист та недотримання судом першої інстанції права на справедливий суд, апеляційної суд зазначає наступне.

Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Рішеннями Європейського суду, зокрема, у рішенні Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року, визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ОСОБА_2 неодноразово належним чином повідомлялося про дату та час судового засідання шляхом надіслання судових повісток, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (арк.25, 41), а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.11).

Крім того, під час судового розгляду захист інтересів ОСОБА_2 здійснював професійний захисник адвокат Харчук О.П., який брав участь протягом всього судового розгляду.

Так, 29 квітня 2024 року до суду першої інстанції надійшло клопотання захисника Харчук О.П. про ознайомлення з матеріалами справи та проведення всіх судових засідань в режимі відеоконференції (арк.12, 15-16)

У судовому засіданні суду від 21 травня 2024 року в суді першої інстанції захисник Харчук О.П. подав клопотання про зупинення провадження у справі в зв`язку з проходженням ОСОБА_2 військової служби під час мобілізації та дії воєнного стану, але додатки до клопотання надані адвокатом у нечитаємому виді, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено.

31 травня 2024 року захисник Харчук О.П. усунув недоліки клопотання про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні, як зазначено в постанові суду від 18 червня 2024 року, захисник підтримав зазначене клопотання, а в разі його відмови просив надати час для погодження правової позиції із ОСОБА_2 .. Разом з тим, під час дослідження доказів, захисник Харчук О.П. заявив відвід судді Токмаковій А.П., у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено.

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 04 червня 2024 року в задоволенні заяви захисника Харчук О.П. про відвід судді відмовлено.

14 червня 2024 року захисник Харчук О.В. подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак, 17 червня 2024 року до суду першої інстанції надійшло від нього клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях. Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що, передбачених законом доказів, які б підтверджували поважність причини неявки, суду не надано.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, справа неодноразово відкладалася, а тому сам по собі факт розгляду справи за відсутності останнього не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист. Оскільки ОСОБА_2 протягом розгляду справи жодного разу не був присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції, будь-яких клопотань чи заяв від нього до суду першої інстанції не надходило, то така його процесуальна поведінка свідчить про його небажання брати участь в судовому розгляді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак, в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи обізнаність ОСОБА_2 про дату і час судових засідань, представлення його інтересів у суді першої інстанції здійснювалось професійним захисником, апеляційний суд не вбачає порушень права на захист та справедливий суд в останнього, у зв`язку з розглядом судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, жодних порушень права на захист при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 до розгляду та надання можливості відстоювати позицію в апеляційному суді, чим фактично забезпечено право на справедливий судовий розгляд компетентним та незалежним судом. Будь-яких доказів відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ні ОСОБА_2 , ні його захисник суду апеляційної інстанції не надали.

Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на суперечності, які містяться в апеляційній скарзі захисника Харчук О.В., зокрема, захисник просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тобто заперечує проти вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, а, з іншого боку, просить призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом, тобто визнає провину ОСОБА_2 у скоєному, у зв`язку з чим такі доводи апелянта не можуть бути прийнятими апеляційним судом, оскільки вони позарозумним сумнівом суперечать один одному.

Крім того, доводи апеляційної скарги про можливість застосування аналогії закону, а саме ст.69 КК України, через те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, в даному випадку є безпідставними, з огляду на фактичні обставини справи, а саме керування останнім у стані алкогольного сп`яніння, а також враховуючи результати тестування із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820», у вигляді 0,45 % проміле.

До того ж, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим, а застосування аналогії закону, чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено.

За таких обставин, доводи апелянта про можливість призначення ОСОБА_2 більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на чинному законодавстві України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Харчук О.П. залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков