Справа № 758/4715/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Петров Д.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 201 Подільського районного суду міста Києва адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працюючу на посаді менеджера АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд», мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

09.04.2024 о 12:25 год. ОСОБА_1 , у м. Києві по вул. Мижигірська, 87-А, будучи відповідальною особою, а саме менеджером АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд», допустила нанесення технічних засобів регулювання дорожнього руху, а саме: нанесла дорожню розмітку самовільно.

Отже, ОСОБА_1 згідно протоколу у справі про адміністративне правопорушення вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП, а саме створення перешкод для руху та невжиття необхідних заходів щодо їх усунення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, та суду пояснила, що вона не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням положень КУпАП. Із змісту вказаного протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 будучи відповідальною особою, а саме менеджером АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд», допустила нанесення технічних засобів регулювання дорожнього руху, а саме: нанесла дорожню розмітку самовільно, порушила п. 1.5 Правил дорожнього руху. Отже, протокол складено відносно неї як посадової особи АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд». У АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд» вона обіймає посаду менеджера. Згідно її посадових обов`язків, як менеджера АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд», вона не є відповідальною за схеми дорожнього руху. Враховуючи те, що вона згідно своїх посадових обов`язків не є відповідальним за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, тому вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, а тому в її діях відсутній склад вказаного правопорушення, а відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП не доведена. Висновок про це суд зробив із сукупності досліджених у справі доказів та фактів.

Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 139 КУпАП настає за створення перешкод для дорожнього руху та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадова особа, яка відповідає за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд зобов`язана забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Враховуючи положення вказаних норм та зміст протоколу про адміністративне правопорушення суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП може бути посадова особа організацій, які є балансоутримувачами доріг і на яку згідно чинного законодавства покладено обов`язок утримувати автомобільні дороги та вулиці.

Відповідно до посадової інструкції менеджера АЗС ОСОБА_1 вона, як посадова особа АЗС ТОВ «Поділ Нафта Трейд», не є відповідальною за утримання автомобільних доріг та вулиць.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, оскільки остання згідно своїх посадових обов`язків не є відповідальною за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відтак, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 1 ст. 139, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ