КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 752/5484/24. Номер провадження 33/824/2482/2024. Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.Головуючий у суді першої інстанції - Бондаренко Г.В. Головуючий у апеляційній інстанції - Сахно Р.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Сахно Р.І. ,

за участю захисника - адвоката Горбаня Р.О.,

за участю особи, щодо якої винесена постанова - ОСОБА_2 ,

за участю потерпілого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, який проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнена від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, та провадження у справі закрито за малозначністю скоєного адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_2 , 03 березня 2024 року о 10 год. 25 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , а саме: умисно висловлювала образи, чим спричинила психологічне насильство, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та притягнути до передбаченої відповідальності.

Також, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду і провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 зважає на те, що суддя місцевого суду не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не забезпечив для нього участь в судовому процесі, а також - не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого суд помилково зробив висновок щодо можливості звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 акцентує увагу на тому, що суддя місцевого суду виніс вищевказану постанову з порушенням норм процесуального законодавства, а також - не сприяв повному, всебічному та об`єктивному її розгляду, внаслідок чого неправомірно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення захисника Горбаня Р.О. та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та просили їх задовольнити, думку ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення та апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з підстав, зазначених у цій постанові.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та, звільняючи її від адміністративної відповідальності, обмежуючись усним зауваженням, суддя першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується даними, які містяться в матеріалах справи.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, виявивши причини та умови, що сприяли вчиненню даного адміністративного правопорушення, та враховуючи, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, вчинене нею правопорушення не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам, суддя першої інстанції дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення є малозначимим, а тому вона підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками судді першої інстанції, виходячи з такого.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, погрози фізичною розправою та агресивна провокація на конфлікт не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 923092 від 03 березня 2024 року (а.с. 1), який складено відносно ОСОБА_2 , а саме «вчинила дії психологічного характеру, а саме, умисно висловлювала образи, намагалась зламати робочий комп`ютер та нанести тілесні ушкодження чим завдала психологічного болю чоловіку ОСОБА_3 », не дозволяють зробити висновок про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_3 , а й про завдання внаслідок цього будь-якої шкоди його фізичному або психічному здоров`ю.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі сварка між особами за відсутністю згоди щодо виховання спільних дітей, що безпосередньо підтвердило подружжя в судовому засіданні, за відсутності доказів на підтвердження завдання фізичного або психічного насильства та, внаслідок таких дій, шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції зазначені обставин не встановив, не звернув увагу на відсутність доказів які б підтверджували правопорушення, і дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вчинення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та доведеності її вини у цьому правопорушенні.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовільнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.І. Сахно