Провадження № 33/801/719/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Пунько І. В., прокурора Грушковського В. Ю.,

розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пунько Ірини Валеріївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане корупцією №307 від 17 травня 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», будучи згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п.2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме лише 17 березня 2024 року, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Пунько І. В. оскаржує її в апеляційному порядку, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Адвокат вважає, що розгляд справи судом було проведено упереджено, його висновки є однобічними та не відповідають дійсним обставинам справи. Обґрунтовуючи доводи скарги, захисник вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення, пов`язане з невчасним поданням декларації за минулий рік, тобто за 2023 рік, із одночасним зазначенням про її подання 17 березня 2024 року. Однак чинним законодавством визначено необхідність подання декларації за 2023 рік в строк до 31 березня 2024 року. Тобто у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Разом із тим, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом винуватості у вчиненні правопорушення за наявності у ньому неточностей, а саме не зрозуміло у чому проявляється інкриміноване правопорушення.

У той же час згідно наданої Національним агентством з питань запобігання корупції послідовності дій ОСОБА_1 як користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави убачається, що ним вчинені усі належні від нього дії щодо подання декларації за 2022 рік. При цьому адвокат повідомляє, що до моменту подання декларації за 2023 рік 17 березня 2024 року інформація про подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2022 рік відображалася на сайті, чому така інформація зникла ОСОБА_1 не відомо. Відтак вказує, що об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення не встановлені.

Поміж тим захисник вважає, що вчинене діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на зневагу до строку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. За таких обставин наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане корупцією №307 від 17 травня 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», будучи згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п.2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме лише 17 березня 2024 року, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в-г» п. 2 ч. 1ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23 липня 2021 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України

29 липня 2021 року за № 987/36609 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня, та охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022 2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до ст. 45 цього Закону і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України «Про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені в ч. 7-14 ст. 45 цього закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. 7-14 ст. 45 цього закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384 прийнятий 20 вересня 2023 року, набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу ІІ Закону України від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року № 4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

Згідно Роз`яснення щорічна декларація подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Крім того, згідно п.1-1 даного Роз`яснення, за загальним правилом, до 31 січня 2024 року слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди; декларацію при звільненні за 2022-2023 роки, якщо обов`язок подання декларації настав до 11 жовтня 2023 року включно.

Згідно наказу начальника Вінницької УВП УДДУПВП у Вінницькій області (№1) від 21 лютого 2012 року № 15о/с ОСОБА_1 призначено молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму охорони Вінницької УВП УДДУ ПВП у Вінницькій області (№1) з 21 лютого 2012 року.

Відповідно до довідки ДУ «Вінницька УВП (№1)» від 24 квітня 2024 року №9/4505 ОСОБА_1 проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 29 червня 2010 року на посаді старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька УВП (№1)»

Посада, яку обіймає ОСОБА_1 , відноситься до категорії посад державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, отже він також є суб`єктом відповідальності за порушення вимог вказаного Закону.

Згідно інформації, наданої з ДУ «Вінницька УВП (№1)», ОСОБА_1 були доведені вимоги фінансового контролю.

Як слідує із матеріалів справи ОСОБА_1 подавав наступні Е-декларації: 20 березня 2017 року щорічну за 2016 рік, 14 березня 201 8року щорічну за 2017 рік, 01 лютого 2019 року щорічну за 2018 рік, 04 березня 2020 року - щорічну за 2019 рік, 03 березня 2021 щорічну за 2020 рік, 30 листопада 2022 року щорічну за 2021 рік.

У зв`язку із заповненням ОСОБА_1 вказаних декларацій йому відомий порядок подання декларцій.

За таких обставин, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька УВП (№1)», будучи особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом декларування повинен був подати щорічну декларацію за 2022 рік не пізніше 31 січня 2024 року.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2022 рік лише 17 березня 2024 року (о 20:05 год. поданням документа підтвердженим кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано), а 21 січня 2024 року (о 10:52 год.) ОСОБА_1 закінчив дії натиснувши кнопку «перейти на сторінку накладення кваліфікованого електронного підпису», але не «поданням документа підтвердженим кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано».

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює твердження захисника адвоката Пунько І. В. щодо неточностей у зазначенні суті правопорушення, а саме у визначенні періоду за який декларація несвоєчасно подана. Так зі змісту протоколу убачається, що він цілком відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а формулювання суті правопорушення є чітким і конкретним щодо невчасного без поважних причин подання декларації за 2022 рік. Будь-якого іншого подвійного трактування суті протоколу бути не може.

Варто зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк у матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

Твердження скаржника про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання декларації є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для встановлення наявності якого в діях особи настання суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини.

Щодо аргументів скарги про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП слід зазначити, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням (стаття 22 КУпАП). Однак апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції обґрунтовано врахував усі фактичні обставини та характер вчиненого правопорушення, Застосування ж статті 22 КУпАП є правом суду, а не його обов`язком. При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого законами та нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого учасники судового провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені нормативно-правовими актами. При цьому, слід зауважити, що у прохальній частині апеляційної скарги адвокат про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності згідно ст. 22 КУпАП не зазначала.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі аргументи у цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 норм матеріального чи процесуального права, вони не спростовують правильний висновок суду першої інстанції, зроблений за результатами розгляду справи. Судом першої інстанції під час розгляду справи дотримані вимоги статей 279, 280 КУпАП, докази відповідно до статті 252 КУпАП перевірені на їх допустимість, належність та достатність, а всі обставини, що мають значення для справи, установлені. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, доводи апеляційної скарги свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції відсутні.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пунько Ірини Валеріївни залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий