Справа №601/2301/24
Провадження № 3/601/1175/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Кременець

Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Мочальська В.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Державної служби з питань праці Південно-Західного міжрегіонального управління відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в.о. директора Кременецького районного комунального лісогосподарського підприємства «Кремліс», про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № ПЗ/ТР/8981/П/ПТ вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків директора Кременецького районного комунального лісогосподарського підприємства «Кремліс», за місцем здійснення діяльності, за період з квітня по липень 2024 року вчинив адміністративне правопорушення за ознаками частини 1 статті 41 КУпАП, а саме: у КРКЛП «Кремліс» заробітна плата найманим працівникам упродовж квітня-липня 2024 року виплачувалася один раз в місяць з порушенням термінів, визначених ч.1 ст. 115 КЗпП, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» та ч.1 ст. 10 ЗУ №2136, зокрема: заробітна плата за квітень місяць 2024 року працівникам підприємства була виплачена 27.05.2024 в сумі 107794,02 грн (без виплат авансу, а також пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, тобто пізніше 07.05.2024); заробітна плата за травень 2024 року в сумі 167545,52 була виплачена 28.06.2024 грн (без виплат авансу, а також пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, тобто пізніше 07.06.2024); станом на день перевірки залишається невиплаченою заробітна плата за червень місяць 2024 року в сумі 157873,64 грн (повинна була бути виплачена до 07.07.2024).

Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП виплата всіх сум звільненим з роботи 16.04.2024 майстру лісу ОСОБА_2 , 23.04.2024 головному лісничому ОСОБА_3 , 26.04.2024 майстру лісу ОСОБА_4 , що належались їм від підприємства (85757,68 грн, 341228,70 грн, 44451,92 грн) не була проведена в день звільнення, залишається не виплаченою і на день перевірки. Загальна сума заборгованості заробітної плати перед трьома звільненими працівниками на день перевірки складає 471438,30 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просить закрити провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності, мотивуючи тим, що він був призначений на посаду в.о. директора КРКЛП «Кремліс» 02 червня 2023 року. Поточна заборгованість, яка рахується за КРКЛП, почала утворюватися ще до червня 2023 року, тобто ще до того коли він приступив до виконання своїх посадових обов`язків. Підприємство самостійно заробляє кошти, а на даний час коштів на рахунках у підприємства не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Приходжу до переконання про те, що в матеріалах адміністративної справи немає жодних переконливих доказів того, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора КРКЛП «Кремліс», порушив вимоги законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, структура складу правопорушення містить: 1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразились в порушенні встановлених правил; 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16 річного віку; 3) суб`єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Головним державним інспектором Пугач Л.Є. на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення № ПЗ/ТР/8981/П/ПТ від 18 липня 2024 року, акт № ПЗ/ТР/8981/0034 від 18.07.2024, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці Кременецького районного комунального лісогосподарського підприємства «Кремліс», наказ №2 КРКЛП «Кремліс» від 02.06.2023 з якого вбачається, що ОСОБА_1 виконує обов`язки директора Кременецького районного комунального лісогосподарського підприємства «Кремліс», довідка про стан виплати заробітної плати станом на 01.01.2024, платіжні інструкції; довідки про стан виплати заробітної плати звільненим працівникам станом на 17.07.2024, світлокопія робочого табелю, накази про звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Так, жоден із наданих доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, наявності у нього умислу на невиплату зарплати чи затримку її виплати працівникам, а також можливості здійснити вказані виплати у встановлений законом строк. При цьому акт перевірки держпраці не містить спростувань причин і обставин, на які вказував ОСОБА_1 і які спричинили невиплату зарплати у встановлений законом строк працівникам підприємства, а лише констатували певний факт, який ніким не оспорювався.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст.251, ст.255 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституціїє нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, з урахуванням викладеного та тих обставин, що у матеріалах цієї справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, та самі по собі ці докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення не є беззаперечними, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом, оскільки з боку даної посадової особи в даному випадку відсутній жодний умисел на порушення вимог чинного законодавства про працю.

За таких обставин приходжу до переконання, що зібраними та дослідженими матеріалами справи вина ОСОБА_1 у порушенні вимоги законодавства про працю не доведена, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 41 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 41 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому слід закрити провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя