ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ст. 122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 25.12.2023, о 23-50 год. по вул. Л.Українки в с. Льотниче, Володимирського району, Волинської області, керуючи автомобілем марки Фольцваген, р.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з металевим парканом. При зазначеній ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу, він же 26.12.2023, о 00-40 год. по вул. П. Мирного в с.Льотниче, Володимирського району, Волинської області, вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10. (є) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.01.2024 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП визнав повністю, дав пояснення про обставини їх вчинення згідно тим, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення. Проте свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП не визнав, пояснив, що 25.12.2023 у вечірню пору знаходився у гаражі знайомого з друзями, де вони розпивали разом алкогольні напої. Через певний проміжок часу, він сів за кермо свого автомобіля і поїхав в сторону дому. На той час дорожнє покриття було мокре та слизьке, внаслідок чого його автомобіль занесло на повороті і він в`їхав у паркан приватного будинку, з якого вийшла жінка, яку він не знав та яка викликала поліцію. Він не став чекати поліцію, сів в автомобіль та поїхав додому. Через деякий проміжок часу, до нього додому приїхали працівники поліції, які почали складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього. Пояснив, що будь-яких алкогольних напоїв після вчинення ним ДТП та приїзду додому не вживав, а вживав алкоголь до того моменту як сів за кермо автомобіля, тому вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, 25.12.2023 пізно ввечері знаходився з дружиною вдома, почули сильний удар автомобіля, вийшли на вулицю і побачили, що пошкоджений паркан, на землі валявся фрагмент бампера, дружина подзвонила в поліцію і повідомила про вчинене. Автомобіль на той момент вже поїхав, хто був за кермом вони не бачили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, показав, що 25.12.2023 у вечірню пору відпочивав разом з приятелем ОСОБА_1 та ще кількома друзями в гаражі у знайомого, де розпивали всі разом алкогольні напої. Відійшовши на кілька хвилин на вулицю та повернувшись назад він побачив, що ОСОБА_1 в гаражі вже не було, хлопці сказали, що він сів у свій автомобіль і поїхав додому. Намагався йому дзвонити, щоб попередити про небезпеку керування автомобілем, оскільки він випив спиртне, але телефон був відключений.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, зокрема:

протокол про адміністративне правопорушення від 26.12.2023 серії ААД №002818; протокол про адміністративне правопорушення від 26.12.2023 серії ААД №002840; протокол про адміністративне правопорушення від 26.12.2023 серії ААД №002817; розписку про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП; рапорт інспектора чергової частини Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 26.12.2023; схему місця ДТП від 25.12.2023; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, підставою для проведення якого було виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився; довідку ВП №2, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами; довідку інспектора САП Володимирського РВП, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія за місцем проживання; відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано процедуру оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , яка проводилась не за місцем вчинення ДТП, а за місцем проживання останнього, суддя дійшов такого висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.ст.245, 280 КУпАП,суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Беручи до уваги вищезазначене, пояснення самого порушника, який свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП визнав, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП доведена повністю, а його дії працівниками поліції вірно кваліфіковані за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Що стосується дій ОСОБА_1 , які працівниками поліції кваліфікуються за ч. 4 ст. 130 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції).

Згідно п.п. 1.6, 1.7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далізаклад охорони здоров`я).

Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, встановлено у судовому засіданні за показаннями самого ОСОБА_1 та показаннями свідка ОСОБА_3 , а також доведено дослідженими матеріалами справи.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.4 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, у тому числі, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, алкоголю.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано не вірно за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки останній вживав алкоголь до вчинення ДТП, тобто до того, як він сів за кермо автомобіля та керував ним, а не після вчинення ДТП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права порушника та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, вважаю, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає судді підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, характеризуючи дані на якого відсутні, який свою вину визнав, тому суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, 122-4, 130, 283,284, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору за наступними реквізитами:отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Волинського апеляційного суду.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: Тетяна Пустовойт