Справа № 553/597/23
Провадження № 3/553/8/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.02.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Грошова Н.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

21.03.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов адміністративний матеріал від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 433283 від 09.03.2023, водій ОСОБА_1 , 09.03.2023 о 21:59 годині керував автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_2 , рухався по вул. Новаторська, 40 в м. Полтаві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Із застосуванням технічних засобів відеозапису, а саме бодікамер № 469149, НОМЕР_3 згідно з постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. зі змінами від 20.01.2023 року внесеними постановою КМУ № 51 та згідно ст. 266 КУпАП без залучення свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суду пояснив, що 09.03.2023 року близько 21 год. йому зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що автомобіль яким вона керувала та який взяла у оренду у ОСОБА_2 загруз у болоті поруч з будинком № 44 по вул. Новаторська в м. Полтава та просила допомогли, а саме знайти автомобіль, щоб витягнути автомобіль на якому вона застрягла. В цей час він перебував на озері на відстані 200-300 метрів він місця де застрягла ОСОБА_3 , разом із знайомим ОСОБА_4 вони вживали пиво. Після чого він пішов до ОСОБА_3 , яка перебувала поруч з автомобілем, та помітив, що передні колеса автомобіля загрузли. ОСОБА_3 пішла до товариша за допомогою, а він залишився поруч з автомобілем. Помітивши поруч автомобіль працівників ДПС він звернувся за допомогою. Один з поліцейських сів за кермо, а він зачепив трос до автомобілів, після чого їм вдалося витягнути автомобіль. Оскільки він повідомив працівників поліції що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, саме працівник поліції сів за кермо, коли вони витягали автомобіль. Коли повернулася ОСОБА_3 сіла за кермо та вирішила його підвезти додому за адресою: пров. Прожекторний, 8. По дорозі їх зупинили працівники патрульної поліції, перевірили документи та вони поїхали далі. ОСОБА_3 зробила ще один круг на місцевості аби удосконалити навички водія. Коли вони зупинилися біля будинку ОСОБА_3 , він з пасажирського сидіння встав та пішов справляти природні потреби. Під`їхали працівники патрульної поліції. ОСОБА_3 вийшла з водійського місця. Працівники патрульної поліції підійшли до ОСОБА_3 , а потім до нього та просили пред`явити посвідчення водія. Після чого працівники патрульної поліції роз`яснили його права та сказали, що випишуть йому штраф в розмірі 850 грн. та викликали ще один наряд, якому сказали просто його знімати на відео. Йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він стверджував, що не перебував за кермом. Працівники поліції передали автомобіль ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що знайома із ОСОБА_1 , так як раніше орендувала квартиру у його матері, а потім ОСОБА_1 орендував у неї автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначила, що є власником автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , який здає в оренду з 2016 року. 09.03.2023 її знайома ОСОБА_3 взяла в оренду належний їй автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , на другий день повернула брудним пояснивши, що застрягла біля озера, а ОСОБА_1 допоміг їй причепити трос. ОСОБА_1 також підтвердив, що ОСОБА_3 застрягла біля озера там також була присутня поліція чи служба охорони, яка допомагала витягнути автомобіль. Знайома ОСОБА_3 раніше брала декілька раз в неї автомобіль в оренду та сплачувала 300-400 грн. за добу. ОСОБА_1 періодично бере в оренду належний їй автомобіль в березні 2023 року брав у перші дні та у двадцятих числах. 09.03.2023 року ОСОБА_1 автомобіль не передавала, в цей день автомобілем користувалася ОСОБА_3 та повернула його на наступний день.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_1 близько 4 років, стосунки дружні. Весною 2023 року, точну дату не пам`ятає, в темний період доби. Перебуваючи в мікрорайоні Лісок, недалеко від свого місця проживання, в кінці вул. Коп`яка, поблизу дитячого майданчика, вона перебуваючи за кермом автомобіля DAEWOO LANOS, держ номер не пам`ятає, який взяла в оренду у ОСОБА_2 . Оскільки майже два роки тому, отримала посвідчення водія протягом останнього місяця брала в оренду у останньої автомобіль аби удосконалити навички водія неподалік місця свого проживання. В той день коли відбувалися події керуючи автомобілем, який взяла у оренду у ОСОБА_2 застрягла поруч з дитячим майданчиком, зателефонувала ОСОБА_1 , який прийшов пішки їй на допомогу, оскільки перебував поруч. Зателефонувала саме ОСОБА_1 , оскільки їй було відомо, що останній також бере даний автомобіль в оренду. Вони намагалися виштовхати автомобіль, але в них не вийшло, вона забруднила одяг та пішла додому перевдягатися. ОСОБА_1 в цей час залишився поруч з автомобілем. Вона була відсутня 40 хв. Коли повернулася автомобіль вже витягнули, як пояснив ОСОБА_1 працівники патрульної поліції допомогли витягнути автомобіль. Потім вона сіла за кермо автомобіля аби відвести ОСОБА_5 додому, коли вони рухалися по вул. Новаторська, в цей час їм на зустріч їхали працівники поліції, які зупинилися, вона також зупинилася. Поспілкувавшись декілька хвилин, про що саме не пам`ятає, вони поїхали далі. Потім вона згадала, що вмикала чайник, але не пам`ятала чи вимкнула, а тому вони повернулися. Під`їхавши до будинку № 44 зупинилися, ОСОБА_6 вийшов справити природні потреби, потім під`їхали працівники поліції, вона перебувала за кермом, в їх присутності вийшла з автомобілі з водійського місця. Працівники поліції запитували чому ОСОБА_6 сидів за кермом. ОСОБА_6 в той день не перебував за кермом автомобіля. Коли їхали з місця де застряг автомобіль ОСОБА_1 сидів на переднє пасажирське сидінні, а коли їхали з дому пересів на заднє сидіння, оскільки заважав керувати. З місця де застрягла вони заїжджали до її будинку, де ОСОБА_1 помив руки, а вона поставила чайник. Пояснення в неї не відбирали, вона лише розписалася за отримання на зберігання автомобіля. Автомобіль віддала на наступний день. Під час руху порушень Правил дорожнього руху не допускала, як пояснили працівники поліції зупинили, аби пересвідчитися хто перебуває за кермом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 433283 від 09.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, нормами вказаної статті присутність двох свідків обов`язкова лише в разі неможливості здійснювати працівниками поліції відеозаписів, тобто технічно фіксувати перебіг подій, пов`язаний з оглядом водія на стан сп`яніння.

В даному випадку працівниками поліції здійснювалась фіксація обставин технічними засобами відеозапису, про що зазначено в протоколі серії ААД № 433283 від 09 березня 2023 року.

Оскільки ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом, для встановлення об`єктивної істини по справі судом також досліджено, шляхом перегляду в судовому засіданні, диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи та отримано на запит суду.

Разом з тим, згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , рухається по вул. Новаторська та зупиняється поруч з будинком № 42. З правої сторони автомобіля виходить ОСОБА_1 та обходить автомобіль позаду, оскільки ракурс зйомки відбувався позаду автомобіля не можливо достовірно встановити, що ОСОБА_1 вийшов саме з водійського місця, а не через пасажирські дверцята зліва. При цьому, з відеозапису боді камери поліцейського чітко видно, що через кілька секунд після зупинки автомобіля, з водійського місця виходить свідок ОСОБА_3 . Під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово повідомляв їм, що не керував автомобілем, та стверджував, що автомобілем керувала саме ОСОБА_3 , а він перебував в салоні автомобіля на пасажирському місці.

Тобто на відеозапису факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксований.

Факт керування вищезазначеним ТЗ ОСОБА_1 з відеозапису не встановлений, а також не підтверджується іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Така правова позиція узгоджується з визначенням у п.1.10 ПДР України поняття механічний транспортний засіб - як транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Будь-яких належних доказів, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 09.03.2023 року о 21:59 годині по вул. Новаторська, буд. 40 в м. Полтаві, автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , матеріали справи не містять.

Отже, доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , як зазначено поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був водієм в розумінні вимог пункту 1.10 ПДР України.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Слід зазначати, що самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як надані до суду матеріали не містять доказів, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Повний текст постанови складено 16.02.2024.

Суддя Ленінського районного суду

м. Полтави Н.М. Грошова