Справа № 946/6943/24
Провадження № 3/946/2606/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рівне Болградського району Одеської області, громадянки України, працюючої вчителем в Саф`янського закладу загальної середньої освіти, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

24.07.2024 близько 08:30 години та 26.07.2024 близько 16:00 години, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила сварку зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої висловлювалася грубою нецензурною лайкою на його адресу та застосовувала фізичну силу відносно нього, а також не віддавала його особисті речі, виганяла з будинку, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Притягувана ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнала, та пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 налаштовує її неповнолітнього сина ОСОБА_2 проти неї, на ґрунті чого, починаючи з кінця 2023 початку 2024 року між нею та її сином ОСОБА_2 постійно виникають непорозуміння. 24.07.2024 близько 08:00 год. ранку вона зі своїм молодшим сином приїхали додому, де залишався старший син ОСОБА_2 , який спровокував виникнення у неї напруженого емоційного стану, у зв`язку з тим, що він брав їх автомобіль та пошкодив його. На цьому ґрунті вона емоційне висловлювалася на його адресу, відштовхнула його від себе, а також кинула в його бік його речами та сказала, щоб він залишив будинок і поїхав жити до свого батька. Після цього 26.07.2024, приїхавши до неї до дому за речами, ОСОБА_3 почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, погрожувати, що її звільнять з роботи, пояснила, що вона на адресу свого колишнього чоловіка не висловлювалася та не погрожувала, а тим паче свого неповнолітнього сина не била, а лише забороняла йому сідати за кермо автомобіля, оскільки це може призвести до нещасного випадку.

Незважаючи на не визнання вини притягуваною ОСОБА_1 , її вина у вчиненні домашнього насильства повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 вчинила сварки зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2 , під час яких висловлювалася на його адресу грубою нецензурною лайкою та застосовувала фізичну силу відносно нього, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 24.07.2024 зранку, ще 08:00 год. ранку не було як він прокинувся від того, що дзвонили у хвіртку. Виявилося, що це його мати ОСОБА_1 з молодшим братом приїхали. Перед цим він весь вечір вдома прибирав, щоб задовольнити мати. Він також пошкодив автомобіль у дворі та зафарбував ці пошкодження, також зафарбував і пошкодження, які раніше були на машині. Але мати помітила зафарбовані місця на автомобілі та почала його сварити нецензурними словами, після цього почала наносити йому удари руками по різним частинам тіла, після цього взяла шланг він пилососа та почала ним йому наносити удари, він, захищаючись, відштовхнув її від себе. Далі його молодший брат приніс швабру, якою також почав його бити. Його мати також почала виганяти його з будинку, казала, щоб він йшов жити до батька. Під час цієї метушні у нього зламався телефон. Він пішов до свого друга, та, скориставшись його телефоном, подзвонив батькові, який сказав йому їхати до нього. Але, у зв`язку з тим, що у нього не було речей, він повернувся додому, де мати також з криками кинула в нього його речі, які розсипалися. Через 2 дні, 26.07.2024, вона з батьком прийшли додому до матері для того, щоб забрати його речі, але мати знову влаштувала скандал, не віддавала речі, що йому належать. При цьому мати почала так поводить себе після того, як він наприкінці 2023 на початку 2024 року почав спілкуватися зі своїм батьком.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що вранці 24.07.2024 йому зателефонував син ОСОБА_2 та повідомив, що його мати побила і вигнала з будинку. Він сказав йому брати речі та приїхати до нього на автобусі. При цьому син був у пригніченому, заплаканому стані. 26.07.2024 він з сином приїхали до будинку, в якому проживає ОСОБА_1 , половина якого належить і йому, для того, щоб син взяв свої речі, а також необхідні документи для вступу до навчального закладу, бо 28.07.2024 був крайній термін їх подачі. Коли вони зайшли тільки на подвір`я будинку, ОСОБА_1 почала висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою, погрожувати та принижувати їх, син зайшовши до будинку та почав виносити на подвір`я свій одяг, а в якийсь момент почав кричати та кликати на допомогу. Він, зайшовши у будинок, побачив, як ОСОБА_1 била руками його неповнолітнього сина. При цьому притягувана ОСОБА_1 кричати та не відавала речі сина.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними рапортами старшого чергового інспектора Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, протоколами прийняття заяв ОСОБА_3 , а також даними письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також даними письмових пояснень самої притягуваної ОСОБА_1 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

Пояснення Притягуваної ОСОБА_1 про те, що її син спровокував її на таку поведінку не виправдовують, не можуть бути підставою для вчинення нею протиправних дій, а також не можуть бути підставою для її звільнення від відповідальності за вчинене. Не визнання вини у вчинених правопорушення притягуваною ОСОБА_1 суд пов`язує з її бажанням уникнути відповідальності за вчинені правопорушення.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, і дійшов висновку, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки санкції за вчинені правопорушення є рівнозначними.

Обставин, що відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, але у верхніх межах санкції, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме таких стягнень, як громадські роботи або адміністративний арешт.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко