Справа № 446/2486/23 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 33/811/66/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.

Згідно з постановою судді, 15 жовтня 2023 року о 01 год. 50 хв. за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, с. Сапіжанка, вул. Володимира Великого, 89, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SSANG YONG KORANDO», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820», результат 0,69 проміле.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувану постанову апелянт вважає такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що вона не є всебічною, повною та об`єктивною, винесена на основі протоколу, який не відповідає дійсним обставинам.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, які впливають на правильне вирішення справи, а саме: до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в якості доказу долучено оптичний диск із відеоматеріалами, які не містять жодних даних щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стверджує, що транспортний засіб працівниками поліції не зупинявся, оскільки був припаркований.

Зазначає, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, відображає лише фрагмент подій, що відбувались, Зокрема, відсутній запис моменту зупинки транспортного засобу, процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмови від огляду в медичному закладі.

На думку апелянта, за результатами аналізу обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, констатувати факт вчинення ним такого неможливо, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 31 січня 2024 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився, 30 січня 2024 року подав клопотання про відкладення апеляційного розгляду з метою залучення захисника. Вказане клопотання було задоволено судом, а розгляд справи відкладено на 9 лютого 2024 року. Втім, у судове засідання 9 лютого 2024 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, також не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

З огляду на те, що розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1 апеляційним судом відкладався на іншу дату, однак захисника останній так і не залучив, повторно до суду не з`явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подав, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №547793 від 15 жовтня 2023 року (а.с. 1), згідно з яким ОСОБА_1 15 жовтня 2023 року о 01 год. 50 хв. за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, с. Сапіжанка, вул. Володимира Великого, 89, керував транспортним засобом «SSANG YONG KORANDO», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820», результат 0,69 проміле.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, підписав такий у відповідних графах, надавши по суті порушення такі пояснення: «Щиро каюсь. Я ніколи так не робив, просто хотів доїхати додому, щоб не ночувати в дорозі. Мені було 10 км».

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6820», прилад ARLJ-0016, тест №1884 (а.с. 2) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,69‰, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. У відповідній графі акта зазначено, що ОСОБА_1 з результатами огляду згоден, що стверджується підписом останнього.

Згідно з вимогами ч. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проводиться у двох випадках: 1) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; 2) його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та пройшов його, матеріали справи не містять доводів, що останній був незгоден з результатами огляду, проведеного поліцейським, що б мало наслідком доставлення освідуваної особи до медичного закладу для проходження огляду, а доказів протилежного апелянтом не представлено, відтак доводи апеляційної скарги в частині недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП свого підтвердження не знайшли.

При цьому безпідставними є доводи апелянта про обов`язок поліції направити особу для проходження огляду до медичного закладу, оскільки законодавцем закріплено обов`язок поліцейського запропонувати особі два можливі варіанти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки або в медичному закладі. Особа обирає один з запропонованих способів на власний розсуд. Не погодившись з результатами огляду, проведеного поліцейським, освідувана особа має заявити про це, після чого інспектор поліції доставляє її до найближчого медичного закладу. Як уже зазначалося, матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного щодо нього огляду та висловив бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Крім цього, вказаним відеозаписом спростовуються також доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки, як слідує з відеозапису, після зупинки автомобіля, у момент, коли до нього підійшли працівники поліції, за кермом такого знаходиться ОСОБА_1 , який на запитання працівника поліції: «Куди Ви рухаєтесь у комендантську годину?», - відповів: «Додому… в с. Зіболки».

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що у ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не говорив про те, що автомобілем він не керував, а такий просто стояв припаркований, як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі. Не вказав про такий факт ОСОБА_1 і надаючи письмові пояснення по суті порушення, зафіксовані у протоколі серії ААД №547793.

Водночас, з огляду на те, що під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського був відсутній обов`язок щодо залучення свідків. Таким чином вимоги, встановлені ч. 2 ст. 266 КУпАП, всупереч тверджень апеляційної скарги, працівниками поліції було дотримано.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №547793 від 15 жовтня 2023 року складений з дотриманням цих вимог закону, у ньому зазначено, у тому числі, місце вчинення правопорушення - АДРЕСА_2 . При цьому покликання апелянта на відсутність такого нанесеного пункту є безпідставним, оскільки відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної в мережі Інтернет, у Львівському районі Львівської області є с. Сапіжанка. Таким чином, назва населеного пункту, де було вчинено правопорушення, вказана з однією відмінною буквою, що розцінюється апеляційним судом як технічна описка. При цьому, з огляду на те, населений пункт з такою назвою є єдиним в Україні, у суду відсутні будь-які сумніви з приводу достовірності вказаного в протоколі місця вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що йому вміняється.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскарженій постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк