Справа № 490/4971/23
Провадження № 33/812/161/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Коломієць В.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року, про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КупАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КупАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2023 року та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

29 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

He погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 12 березня 2024 року подав апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який гарантує захист прав учасників провадження.

Статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку.

Главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 наведений перелік постанов у справі про адміністративне правопорушення, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В той же час захисник оскаржує постанову суду першої інстанції, якою було відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду першої інстанції, яка оскарженню не підлягає.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Слід зазначити, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 7, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць