Провадження № 3/554/84/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтава Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №628497 від 01 грудня 2023 р., ОСОБА_1 01.12.2023 р. о 00 год. 43 хв. в м. Полтаві по вул. Харківське Шоссе, 29, керував транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою ALCOTEST 7510, результат позитивний 2,69 проміле.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Від адвоката Мельниченка Є.О. надійшло клопотання про закриття провадження по справі через відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та недотримання процедури підтримання державного обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які по суті є кримінальними і мають розглядатися за аналогією КПК України відповідно до практики ЄСПЛ.

На обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що 01.12.2023 р. ОСОБА_1 повертався до батьків, не встиг до початку комендантської години, тому вирішив не продовжувати рух, а переночувати у автомобілі.

Зазначив, що у справі відсутні докази керування транспортним засобом, зйомка відбувається на парковці, де ОСОБА_1 ночував вночі у своєму автомобілі, тобто спав, та не керував транспортним засобом, що слідує із відеозапису, з якого не вбачається жодної підстави та факту керування транспортним засобом. Навпаки, водій на відео постійно заперечує факт керування і говорить, що він ночував на парковці в автомобілі поза межами проїзної частини. З відео вбачається, що автомобіль розташований за відбійником на парковці поза межами дороги і відсутні відомості, що автомобіль був зупинений у процесі руху. Навіть якщо ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, то після зупинки транспортного засобу. Відсутні в матеріалах справи і докази відсторонення водія від керування, вдій ОСОБА_1 залишився ночувати на парковці до ранку, автомобіль не вилучався.

Суд, розглянувши доводи клопотання захисника, дослідивши докази, які місять матеріали справи, встановив, що наданими суду доказами не доведено, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки щодо відсутності складу адміністративного правопорушення ґрунтується на наступному.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ч. ч. 1 та 6 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 268 КУпАП зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно ст. 280 КУпАП зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, основною ознакою суб`єкта вказаного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а відтак доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а, зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Саме по собі знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який знаходиться у нерухомому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, адже саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Судом було досліджено відеозапис на диску, доданому працівниками поліції до матеріалів справи в якості доказу. Свідки за даним фактом не залучалися так як весь хід дій працівників поліції фіксувався за допомогою технічних засобів відеозапису.

Даний доказ не підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Відеозапис починається на паркові, крім того саме відео відбувається з перервами, що унеможливлює встановити те, чи керував ОСОБА_1 автомобілем та чи була зупинка його транспортного засобу, чи ОСОБА_2 просто сидів у автомобілі, також з відеозапису вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 припаркований за проїзною частиною.

З дослідженого відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 неодноразово повторює, що не керував транспортним засобом та зазначає, що у працівників поліції відсутні докази керування ним транспортним засобом, так як він не керував ним, так як автомобіль ОСОБА_1 розташований за відбійником на парковці поза межами дороги і автомобіль зупинений не у процесі руху.

Суд дослідивши докази вважає, що працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, як зазначено в протоколі, в зв`язку з чим суд вважає, що у поліцейських на час складання протоколу були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до положень ч. ч. 2 і 3 ст. 266 КУпАП надавало їм підстави для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці. Також підставою перевірки документів ОСОБА_1 , як вбачається з відео, було те, що в той момент була комендантська година, тобто перевірка здійснювалася не під час зупинки транспортного засобу.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів і про те, що після того, як працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, він дійсно відповідно до вимог ст. 266 КУпАП відсторонив останнього від керування транспортним засобом, так як жодних розписок чи протоколів про відсторонення від керування, передачу автомобіля іншій особі або про його тимчасове затримання до матеріалів справи ініціатором складення протоколу не додано.

Враховуючи обставини складення протоколу, беручи до уваги докази, надані до суду в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року та Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючі всі взяті судом до уваги при ухвалені остаточного рішення у даній справі принципи та критерії, які застосовуються у практиці ЄСПЛ, суд не вважає обґрунтованими заперечення захисника щодо необхідності закриття провадження по справі внаслідок недотримання процедури розгляду справи через відсутність підтримки державного обвинувачення у даній справі, так як суд зберігає принцип безсторонності і оцінює лише докази, надані суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість.

Відсутність сторони обвинувачення в процесі при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що прямо не передбачено нормами КУпАП, при дотриманні принципів безсторонності, об`єктивності та неупередженості, не є підставою для констатації факту порушення законної процедури розгляду даної справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході розгляду справи усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення встановлено не було, на підставі чого суд приходить до висновку про закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Я.М.Горбунова