Справа №443/840/24
Провадження №3/443/451/24
ПОСТАНОВА

іменем України

11 липня 2024 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , повторно протягом року ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке проявлялось в тому, що 22.04.2024 близько 16:00 год під час обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 не створено належних умов для проживання, діти не забезпечені продуктами харчування, свіжоприготовлена їжа була відсутня, діти не доглянуті, часто пропускають навчання в школі.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явилася, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

При цьому остання належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, а саме за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД №373591 від 22.04.2024 року. Направлені на її адресу рекомендоване повідомлення повторно повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17) є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд зауважує, що ОСОБА_1 не подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 11.07.2024, та не повідомляла суд про причини неприбуття на виклик суду, а також не подавала інших клопотань.

Враховуючи вищевикладене, у відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності, який не з`явився за викликом суду, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч.1 ст.184 КУпАП).

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Приписи статті 150 Сімейного кодексу України, зобов`язують батьків, зокрема забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечуються системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

Відповідно до положень ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП доведеною повністю.

Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 373591 від 22.04.2024 року;

-копією акту обстеження умов проживання від 22.04.2024 року, який проведений начальником СуСД ОСОБА_6 та інспектором СЮП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Блюсович Г., за адресою с.Сулятичі, Стрийського району Львівської області, під час якого зокрема виявлено, що не створено належних умов, діти не забезпечені харчуванням у повній мірі, відсутня свіжоприготовлена їжа;

-письмовими поясненнями начальника СуСД Журавненської селищної ради ОСОБА_7 від 22.04.2024 року, згідно яких остання повідомила, що в с.Сулятичі Стрийського району Львівської області проживає сім`я ОСОБА_8 разом із своїми дітьми, які являються внутрішньо переміщеними особами з Харківської області. Дана сім`я характеризує себе не з хорошої сторони, оскільки ОСОБА_9 здійснює неналежний догляд за дітьми. Менший син ОСОБА_10 потребує особливого догляду, оскільки дитина хвора з народження, а ОСОБА_11 в той час дозволяє собі залишити собі сина без догляду, а сама в той час їде в м.Харків, під приводом того, що їде до чоловіка. Її дочка ОСОБА_12 в школу також не ходить, про що усно її повідомляє дирекція школи. А вчора як її стало відомо ОСОБА_12 вживає наркотичні речовини. ОСОБА_11 не може здійснювати належний догляд за дітьми, а тому на даний час буде вирішуватися питання куди влаштувати дітей на деякий час і хто б зміг за ними доглядати;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.04.2024 року, згідно яких остання повідомила, що їй по стану здоров`я інколи важко виконувати обов`язки по догляду за дітьми. Самий меншин син ОСОБА_10 , 2015 р.н. з дитинства хворий і потребує особливого догляду. Її дочка ОСОБА_12 навчається в школі в с.Сулятичі т часто пропускає заняття. 22.04.2024 року їй стало відомо, що дочка Лілія вживає наркотичні речовини. Вона не знає, як має справитись з обов`язками по догляду за дітьми, оскільки вже зараз не дає собі раду;

-свідоцтвом про народження виданим серії НОМЕР_1 виданим 05.09.2011 виконавчим комітетом Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області, згідно якого батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_13 та ОСОБА_1

-свідоцтвом про народження виданим серії НОМЕР_2 виданим 09.09.2013 виконавчим комітетом Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області, згідно якого батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_13 та ОСОБА_1 ;

-свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 24.07.2015 виконавчим комітетом Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області, згідно якого батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_13 та ОСОБА_1 ;

-копією постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 20.10.2023 року по справі №443/1775/23, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП і накладено стягнення у виді попередження.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП доведеною повністю.

При цьому, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася та не надала суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Обставин, що відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, її особу, яка раніше вчинила аналогічне правопорушення, ступінь вини.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для ОСОБА_1 є вид адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка