ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, -

встановила:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що у встановлений законом строк він не зміг подати апеляційну скаргу, оскільки постанову ним отримано 11 грудня 2023 року. 20 грудня 2023 року ним подано апеляційну скаргу, однак 27 грудня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду дану апеляційну скаргу було повернуто, у зв`язку з тим, що в даній апеляційній скарзі не було заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Дане судове рішення ОСОБА_1 отримав у відділені «Укрпошти» 22 січня 2024 року.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, давав суду свої пояснення щодо обставин подій та був присутнім при оголошенні судового рішення, а отже був обізнаним про його зміст.

За приписами ч.2 ст.294 КУпАП у даній справі строк апеляційного оскарження рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року спливав 16 грудня 2023 року.

Посилання апелянта, як на причину поважності пропуску ним строку на апеляційного оскарження постанови судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року на те, що текст постанови отримано ним лише 11 грудня 2023 року не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки копію судового рішення ним було отримано у межах строку апеляційного оскарження та останній мав п`ять днів на підготовку тексту апеляційної скарги та її подачі до суду першої інстанції. У свою чергу апелянт не наводить обставин, які унеможливили його своєчасно подати апеляційну скаргу до спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення і про прийняте судом рішення, а отже мав реальну можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку не можливо вважати поважною, тобто такою, що об`єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_1 у поданому ним клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун