Справа №295/2732/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ГУ ДПС у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №60/06-30-07-01 від 06.02.2024р. директор ТОВ «ЛЮКСПРОМГАЗ» ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, яке полягало у ведені податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 544 731 грн., заниження податку на додану вартість всього в сумі 232 194 грн. п.44.1, п.44.2, ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139, п.198.1, 198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями). Датою, часом і місцем вчинення правопорушення є період з 01.10.2021р. по 30.09.2023р ТОВ «ЛЮКСПРОМГАЗ».

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. Надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що акт перевірки не є достатнім доказом, у протоколі не пояснено та не наведено доказів, в чому саме полягає вина особи, не розкрито суть та склад правопорушення.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про відсутність на даний час в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За змістом протоколу ОСОБА_1 ставиться у провину матеріальний склад правопорушення, який полягає у веденні податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, що призвело до заниження в період з 01.10.2021р. по 30.09.2023р. податку на прибуток у загальній сумі 544 731 грн і заниження податку на додану вартість всього в сумі 232 194 грн.

В якості єдиного доказу вчинення правопорушення до протоколу долучено витяг з акту від 06.02.2024р. про результати документальної планової виїзної перевірки підприємства ТОВ «ЛЮКСПРОМГАЗ». Будь-яких інших доказів до матеріалів справи не долучено.

Більше того, долучений до протоколу акт перевірки містить лише певну вибіркову частину сторінок, а саме 1,2,3, 10-14, 18,19, 22-25, 34 та 77-79. Натомість із дослідженого їх змісту вбачається, що в процесі перевірки підприємства робиться аналіз та дослідження господарської діяльності із певними контрагентами на предмет достатності первинних документів та права на відображення у бухгалтерському обліку певних господарських операцій за період з 01.10.2021р. по 30.09.2023р. В підсумку у пункті 3.1.1.3 суб`єктами перевірки робиться висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на прибуток та встановлення заниження податку на прибуток на суму 544 731 грн. (аркуш акту перевірки 18). Також в підсумках вказується, що в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в пункті 3.1.1 розділу 3 акта перевірки наведено в додатку 9 до акту перевірки. Так само в акті перевірки в розділі 3.2.1 Податок на додану вартість при аналізі даних щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.10.2021р по 30.09.2023р. наведено у додатку №12 до акту перевірки.

Тобто акт перевірки представляє собою системний та структурований документ, в якому міститься детальні результати дослідження стану ведення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Натоміть до протоколу не додано тих частин акту перевірки, які відображені у ключових висновках авторів перевірки, та які мають суттєве значення для встановлення винуватості особи, зокрема, аркуші із пунктами 3.1.1 розділу 3 акта та додаток 9 і 12 до акту перевірки.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Проте наявний акт перевірки та його певна частина не можуть бути визнані належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчили би про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до змісту п.86.1. ст.86 Податкового кодексу України (надалі ПК України) результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі, зокрема, акта, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Таким чином, на думку суду, сам лише витяг з акту перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки в силу норм ПК України, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14.

Також, згідно з положень ст.58 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V ПК України, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

Таким чином, у ході розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та неповна копія акту документальної планової виїзної перевірки без додатків не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

З огляду на наведене, на даний час відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП і зв`язку з цим суд закриває провадження по справі.

Керуючись ст. 283, 284, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д. В. Кузнецов