Номер провадження: 33/813/1417/24
Номер справи місцевого суду: 501/2955/23
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

з участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Берзінь Сергія Людвиговича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , останнього визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2024 року по справі № 501/2955/23 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку в відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що в матеріалах справи немає належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи наявні 3 (три) відеозаписи, які розірвані у часі і не є безперервними, знятими не на один портативний відеореєстратор, а не декілька різних, один з яких не має відповідний інвентарний та номенклатурний номер. Вважає, що невиконання вимог Інструкції № 1026 робить вказані відеозаписи такими, що отримані з порушенням встановленого порядку, тобто недопустимими.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, тому і факт відмови сам по собі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, не зафіксовано наявність тих ознак алкогольного сп?яніння, які вказані у протоколі. ОСОБА_1 не були роз?яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а тільки у разі його відмови запропонувати проїхати в медичний заклад, тобто поліцейськими порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано протокол серії ААД № 193454 від 17 липня 2023 року.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 193454 від 17.07.2023 року, водій ОСОБА_1 17.07.2023 р. о 00 год. 20 хв., в м.Чорноморськ просп. Миру, 28, керував автомобілем Volkswagen CADDY д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі чи приладом Drager відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що провина ОСОБА_1 у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення. Суд врахував, що не всі відеозаписи здійснені працівниками поліції (відеозапис переслідування та зупинки транспортного засобу виконаний особами, які виявили водія), зазначивши, що зазначені відеозаписи містять відомості, як рухається автомобіль притягуваного, а після зупинки за кермом перебуває притягуваний. Особи, які виявили транспортний засіб, викликали поліцію, та згодом на пропозицію поліцейського пройти огляд водій відмовився, обґрунтовуючи свою відмову тим, що він не керував транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп?яніння апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

Поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Посилання апелянта на те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не відповідають вимогам Інструкції не заслуговують на увагу. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про національну поліцію". Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, містять відеофайли, які є цілісними та безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відеозаписи узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та є достатнім для встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відео і кінозйомки, затвердженої наказом №1026 від 18 грудня 2018 року, а саме те що відоазапис не є безперервним, не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції та вважає можливим при прийнятті рішення керуватися відеозаписом, наданим разом з протоколом про адміністративне правопорушення, якому суд першої інстанції надав належну оцінку.

Неточності в фіксації дати та часу на відео з камер патрульних поліцейських апеляційний суд розцінює як помилки технічного характеру в роботі камери. Події правопорушення, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення 17.07.2023 року, в повній мірі відображені на відеозаписах, доданих до матеріалів справи. Тому, дані неточності ніяким чином не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо доводів скаржника, що водій не керував транспортним засобом, а працівники поліції його не зупиняли, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Так, Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що передбачає надання відповідним органам державної влади додаткових повноважень з тимчасовим обмеженням конституційних прав громадян.

При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Так, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 14/А/2022 від 26 лютого 2022 року запроваджено комендантську годину на території Одеської області. Головному управлінню Національної поліції в Одеській області та ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечити контроль за дотриманням зазначених вимог на території Одеської області. З 01.03.2023 року комендантська година у м. Одеса та Одеській області тривала з 00 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

З огляду на зазначене, доводи захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відсутність доказів керування транспортним засобом та законних підстав для зупинки транспортного засобу є безпідставними, спростовуються матеріалами справи.

Доводи сторони захисту про те, що суть правопорушення зазначена в протоколі не відповідає пункту Правил дорожнього руху, який начебто порушено, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «з явними ознаками алкогольного сп`яніння», а не «в стані алкогольного сп`яніння», спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, а не п. 2.9 «а», отже кваліфікація дій ОСОБА_1 є правильною та відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому висновок викладений у постанові Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2024 року є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Посилання захисника на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що у межах розгляду цієї справи ОСОБА_1 реалізував право користуватися послугами захисників Котик М.Ф. та ОСОБА_2 , про що свідчить договір про надання адвокатських послуг від 23.02.2024 року, договір про надання професійної правової допомоги від 22 квітня 2024 року. А тому, сама по собі, зазначена захисником обставина, не завадила ОСОБА_1 реалізувати права, надані йому законом, у тому числі право на захист.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам статей 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова