Справа № 551/446/24
Провадження №3/551/205/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , азербайджанця, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Близько 20-41 год. 02 квітня 2024 року в сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області по вул. Вершина, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився з застосуванням приладу алкотестер «Драгер». В ході огляду виявлено 0,87 проміле алкоголю.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим вони кваліфіковані органами Національної поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення щодо обставин справи в яких, посилаючись на зайнятість по роботі, просив розглядати справу у його відсутність.

У своїх поясненнях вказав, що в першій половині дня 02 квітня 2024 року в кафе в центрі сел. Шишаки вжив близько 100 грам коньяку для зниження артеріального тиску. Свідками даної події були добре знайомі йому поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебуваючи на службі, пили у кафе кофе. Останні пояснили йому, що через декілька годин після вживання такої кількості спиртного він може безперешкодно керувати автомобілем, оскілки спиртне вийде з організму.

Після 21-00 год. того ж дня він керував автомобілем «ВАЗ 2107» та був зупинений вищевказаними працівниками поліції.

Не називаючи причин зупинки, поліцейські відразу почали вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, не пояснюючи причин для цього, зокрема наявних у нього, як у водія ознак стану сп`яніння.

Вже не довіряючи даним поліцейським, ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному заклад. Після цього поліцейські привезли його на подвір`я Шишацького відділу поліції де користуючись особистим знайомством з ним почали умовляти його пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою наявного у них алкотестера, мотивуючи це відсутністю бензину для поїздки в лікарню в м. Миргород. При цьому вони стверджували, що результат такого огляду повинен бути позитивним для водія, оскільки з моменту вживання ним незначної кількості спиртного минуло майже 12 годин.

Спочатку ОСОБА_1 наполягав на огляді в медичному закладі, але після умовлянь з боку поліцейських вже під час поїздки до медичного закладу, пішов їм на зустріч та вирішив пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера.

Процедуру продування алкотестера йому не роз`яснили внаслідок чого йому вдалось продути прилад з декількох спроб та він показав 0,8 проміле.

Будучи незгідним з таким результатом та вважаючи його помилковим, ОСОБА_1 відмовився підписувати чек алкотестера і акт огляду та наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, однак поліцейській йому у цьому відмовили, другий примірник акту огляду не вручили.

Підсумовуючи, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі через те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з явними порушенням вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та пунктів 5-6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Надаючи оцінку адміністративному матеріалу, а також поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд керувався наступними нормами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Так, згідно з ч.ч. 1-4 вказаної статті особи, які керують транспортними і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Відповідно до пп. 2-3 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 5 Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 2-3 даної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (п. 7 Інструкції)

Пунктом 8 передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції .

Зокрема формою даного направлення передбачено зазначення у ньому ознак сп`яніння у водія та результати його огляду поліцейським із зазначенням назви, номеру спеціального технічного засобу, кількісного показника.

Пункт 1 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція 2), визначає, що підставою для огляду водія на стан алкогольного чи іншого видів сп`яніння є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані такого сп`яніння.

Таким чином, огляд водія на стан сп`яніння може бути проведений лише в разі наявності достатніх підстав вжати, що він перебуває у стані сп`яніння, а саме у нього маються явні ознаки такого сп`яніння, передбачені п.п. 3-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Основними засобами фіксування результатів огляду водія поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів є відповідний відеозапис та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається за встановленою формою (додаток № 2 до Інструкції) у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.

Незгода водія із результатами результати його огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів є безумовною підставою для направлення такого водія до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому вказане направлення складається в письмовій формі (додаток 1 до Інструкції) та в ньому окрім назви відповідного закладу охорони здоров`я, анкетних даних водія, також результати його попереднього огляду поліцейським із зазначенням назви, номеру спеціального технічного засобу, кількісного показника тощо.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції окремих правопорушень, передбачених КУпАП та вказував, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

З огляду на суворість санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає застосування до водіїв основного покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на дані правопорушення неодмінно повинен застосовуватись кримінальний аспект в розумінні Конвенції.

Практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 2 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Тобто стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Досліджені судом матеріали справи, зокрема відеозаписи з портативного реєстратора працівника поліції та письмові докази більшою мірою свідчать саме на користь пояснень особи, яка притягується до відповідальності та вказують на значні порушення поліцейськими процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння

Так, при перегляді долученого до матеріали відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, який міститься на оптичному диску, встановлено, що поліцейськими о 20-41 год. 02 квітня 2024 року шляхом подання світлового сигналу були зупинені два легкові автомобілі «ВАЗ», які рухались попереду патрульного автомобіля.

Після зупинки автомобілів поліцейські повністю залишили поза своєю увагою водія другого автомобіля та відразу почали вимагати від водія автомобіль, який рухався першим ( ОСОБА_1 ) пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому причини зупинки та наявні у водія ознаки сп`яніння ними не називались.

Також наявність ознак сп`яніння даного водія не відображена, а ні у тексті адміністративного протоколу, а ні у відповідній графі Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому на відеозаписі у ОСОБА_1 явні зовнішні ознаки алкогольного чи іншого видів сп`яніння, які спроможний побачити в тому числі сторонній спостерігач, відсутні.

При перегляді відеозапису підтверджуються пояснення ОСОБА_1 про те, що обидва працівники поліції були добре знайомі з ним. Останні після висловлення ним бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, привезли його на внутрішнє подвір`я СПД № 1 (сел. Шишаки) ВП № 3 Миргородського РВ ГУНП в Полтавській області де між ними відбулась певна неформальна розмова, в тому числі коли один з поліцейських частково знаходився поза зоною фіксування поліцейського відеореєстратора. В подальшому поліцейські також мали тривалу розмову з ОСОБА_1 під час руху службового автомобіля в напрямку міста Миргород.

Розібрати зміст частини розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 не виявляється можливим, оскільки під час руху автомобіля відеореєстратор був розміщений ними не на форменому одязі одного з поліцейських, як це передбаченого вимогами п.4 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, а на передній панелі автомобіля об`єктивом в сторону салону. При цьому шум від торохкотіння корпусу реєстратора об панель приладів майже повністю перекрив звук розмови (часовий проміжок з 20-57 год. по 21-03 год., 21-06 год. по 21-08 год. ).

За таких обставин, суд вважає цілком логічними та не спростованими пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники поліції, користуючись особистим знайомством з ним, кінець кінцем умовили його передумати та пройти огляд на стан сп`яніння з використанням наявного у них алкотестера, посилаючись на відсутність бензину для поїздки в медичний заклад в м. Миргороді, який розташований на відстані 50 км. від смт. Шишаки. Зокрема з відеозапису вбачається, що від`їхавши декілька кілометрів від сел. Шишаки поліцейський автомобіль зупинився та ОСОБА_1 ними був наданий алкотестер «Драгер» для його про продування.

При цьому цифровий показник даного приладу «0,87» проміле після його продування водієм не був зафіксований на відеозаписі, а лише названий одним з поліцейських вголос.

Вірність технічних показників алкотестера у суду також виникає сумнів, оскільки ОСОБА_1 , якому процедура продування алкотестера попередньо не роз`яснювалась, спромігся продути його лише з декількох спроб, що безумовно могло вплинути на результат. Крім того на чеку алкотестера зафіксована температура повітря +25С, що є маловірогідним для пізнього вечірнього часу (21-16 год.) 02 квітня 2024 року.

Суд також звертає увагу, що даний огляд не можна вважати оглядом на місці зупинки транспортного засобу, як це передбачено п. 3 Порядку та п. 6 Розділу 1 Інструкції, оскільки його було здійснено на відстані декількох кілометрів від місця зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Тобто всі сумніви щодо достовірності даного огляду могла підтвердити або згода водія з його результатами або його подальший огляд в закладі охорони здоров`я за направленням поліцейського, як це передбачено чинним законодавством.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_1 висловив категоричну незгоду з результатами його огляду поліцейським з використанням спеціального технічного засобу та відмовився підписувати чек-квитанцію алкотестера та акт огляду, поліцейським не було вжито жодних заходів для направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я та відразу був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за фактом його перебування в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9«а» ПДР).

При цьому з матеріалів справи та відеозапису встановлено, що письмове направлення водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не виписувалась та йому не вручалось (не оголошувалось). Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений лише в одному примірнику, а отже його копія водію не вручалась, що суперечить положенням п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, пункт 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі

Також складений поліцейським акт є неповним оскільки не містить інформації, передбаченої його формою, зокрема переліку виявлених у водія ознак алкогольного сп`яніння, інвентарного номеру застосованого спеціального технічного засобу, підпису водія про згоду з ним або про відмову від його підписання. Так, у відповідній графі акту лише вказано (мовою оригіналу) «від підпису ОСОБА_1 »

За таких обставин суд вважає, що поліцейськими не в повній мірі дотримана процедура огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема через недоліки складених документів та відеозапису результати такого огляду не зафіксовані належним чином, та за категоричної незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціального технічного засобу не вжито належних заходів для його направлення до закладу охорони здоров`я, що суперечить положенням ч.ч. 2-4 ст. 266 КУпАП та інших вищевказаних нормативних актів.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, суд визнає недійними результати огляду поліцейським водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а за відсутності інших доказів його перебування в стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог 2.9 «а» ПДР (як про це вказано в протоколі), вважає недоведеним наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В зв`язку з цим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 130, 247, 251, 255, 266, 283-285, 287, 307, 308 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап