Провадження № 33/824/1365/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Суд першої інстанції виходив з того, що 2 листопада 2023 року, о 20 год. 45 хв., в м. Києві, по вул. Стеценка, 12 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «KIA SOUL», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки за допомогою Drager Alcotest та у лікаря нарколога на нагрудний відеореєстратор 472859.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із постановою Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Прийма М.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, докази вчинення особою правопорушення відсутні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд поверхнево та не достатньо дослідив матеріали справи, оцінку всім доводам не надав, не надав повної та належної оцінки доводам та доказам адвоката.

Вказує, що ОСОБА_1 не був причетним до керування транспортним засобом (не був водієм) та не виходив з автомобіля, а тому встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності та спростовуються зафіксованими на нагрудну камеру поліцейського обставинами, а отже матеріали справи не містять доказів щодо існування одночасно двох обставин, таких як керування транспортним засосом та перебування у стані сп`яніння.

Звертає увагу на те, що безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фіксація адміністративного правопорушення проводилась за допомогою відео пристрою невідомого походження, запис якого долучено до матеріалів справи, але в матеріалах справи немає відеозапису працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису бодікамери працівника поліції, у справі відсутні будь які докази про те, що ОСОБА_1 дійсно керував вказаним у протоколі транспортним засобом.

Зазначає, що при складенні протоколу йому не роз`яснювалися в повній мірі права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП.

Вказує, що із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він не є безперервним, а отже його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Прийма М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528613 від 02 листопада 2023 року (в якому викладені обставини вчинення правопорушення);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 листопада 2023 року;

- розпискою ОСОБА_1 , в якій він підтверджує факт залишення транспортного засобу на місці зупинки та зобов`язується не керувати вказаним транспортним засобом протягом 24 годин;

- інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та причини відмови від його проходження (посилання на вказаний відеозапис міститься в протоколі).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 2 листопада 2023 року за участю ОСОБА_1 .

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, про те що відповідно до переглянутого відеозапису, об`єктивно підтверджуються наявність у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння. З даного відеозапису видно, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснювали права, ознайомлювали зі змістом протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки факт керування підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Не спростовує висновків суду і подана до матеріалів справи заява свідка ОСОБА_2 який повідомляє, що за домовленістю з ОСОБА_1 саме він керував транспортним засобом , оскільки його керування транспортним засобом завершилось 2 листопада 2023 року о 19 год 00 хв, тоді як предметом правопорушення, що було встановлено у протоколі є подія, яка відбувалась цього дня о 20 год 45 хв.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є безперервним, судом апеляційної інстанції також не приймається з наступних підстав.

Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано записи, які стосуються обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо нероз`янення прав та обов`язків, як стверджує захисник, апеляційний суд відмічає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, в якому зазначено про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 без застережень.

Працівником поліції встановлені ознаки алкогольного сп`яніння та висунуто вимогу ОСОБА_1 пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння, тоді як останній в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв. У протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП також відсутні будь-які заперечення ОСОБА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

В той же час, в судовому засіданні на запитання суду: коли ОСОБА_1 погодився проходити огляд на стан сп`яніння, адвокат повідомила, що такого моменту на відео немає.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Прийми М.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана