Справа № 588/79/24
провадження № 3/588/51/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Тростянецького відділення №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, паспорт НОМЕР_1 від 15.02.2018, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 13.01.2024 о 16 годині 00 хвилин у м.Тростянець по вул.Луніна, 112 керувала транспортним засобом DAEWOO NEXIA з номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер-6820» чи в КНП «Тростянецька міська лікарня», чим порушила вимоги пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 30.01.2024 року в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час і місце судового розгляду шляхом надсилання судової повістки про виклик. ОСОБА_2 13.01.2024 була ознайомлена з тим, що справа розглядатиметься Тростянецьким районним судом Сумської області. Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є не обов`язковою.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомила, заяву про відкладення судового розгляду не подала, справа може бути розглянута без її участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП знайшла своє підтвердження, виходячи з таких мотивів.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами відповідальності за указаними статтями КУпАП є учасники дорожнього руху, зокрема, особи, які керували транспортними засобами.

Установленим порядком проходження медичного огляду є визначена у статті 266 КУпАП процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і процедура проведення такого огляду.

Установленим порядком проходження медичного огляду є визначена у статті 266 КУпАП процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і процедура проведення такого огляду.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення за обставин установлених судом, зокрема, факт керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови у встановленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 283697 від 13.01.2024, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить час, місце керування ОСОБА_2 транспортним засобом автомобілем DAEWOO NEXIA з державним номерним знаком НОМЕР_2 , ознаки сп`яніння та інші обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.2);

- повідомленням на службу 102 (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2024 (а.с.4);

- оптичним диском з відеозаписом з відеореєстратора (а.с.6).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки вона будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено безальтернативні стягнення, а тому на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у визначеному у санкції указаної статті розмірі.

З приводу застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд виходить з такого.

ОСОБА_2 не має права керування транспортними засобами, не отримувала посвідчення водія (а.с.5).

У постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зазначила, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти Конвенції про захист прав і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), тому, судом під час вирішення питання про позбавлення права керування транспортним засобом особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і не має права керування транспортними засобами, врахує правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладені у постанові від 04.09.2023 року у справі №702/301/20.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, для досягнення мети стягнення, визначеної статтею 23 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення відповідно до статті 40-1 КУпАП вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. у дохід держави.

Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного судом.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. В. Щербаченко