Справа №601/1574/24
Провадження № 3/601/802/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Клим Т.П., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Гаї Кременецького району Тернопільської області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005279, 17 травня 2024 року о 15 годині 27 хвилин в м. Кременець по вул. Корнії біля будинку №191 водій ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.9.Г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час судового засідання.

На адресу суду представник адвокат Булава О.П. надіслав клопотання про закриття провадження у справі. Оскільки, суду не надано жодних доказів за допомогою яких зафіксовано факт передачі автомобіля іншій особі. ОСОБА_1 разом із своїм товаришем перебували у транспортному засобі, ключів запалення від ТЗ ОСОБА_1 не передавав ОСОБА_2 .. Його товариш випадково натиснув щеплення автомобіля, після якого ТЗ спочатку відкотився назад, а потім повернувся на попереднє місце.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005279, копією протоколу серії ААБ №005278 від 17 травня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 130 КУпАП, копією акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №822400 відносно ОСОБА_2 за ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2171883 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який зазначив, що вони з товаришем ОСОБА_3 приїхали в м. Кременець до магазину «Гурт+», де випили пиво. Після цього товариш попросив сісти за кермо, він погодився знаючи, що він немає посвідчення водія та вони обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вони не думали, що їх виявлять працівники поліції, відеозаписом, який підтверджує матеріали справи.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 г ПДР України визначено, що водієві забороняється: г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

Відповідальність за порушення пункту 2.9Г ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 5 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч.1 ст.130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, тобто для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення такої заборони, необхідно встановити, що особа була обізнана про стан алкогольного сп`яніння особи, якій передав керування автомобілем.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані сп`яніння передбачає, що особа яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані сп`яніння.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Під час оцінки доводів та аргументів учасників судового процесу суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94, Серія A, N 303-A, параграф 29).

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. ОСОБА_1 скористався правом надання пояснень, в яких пояснив як відбулось адміністративне правопорушення, крім того в протоколі зазначив, що це його помилка, просить вибачення та з співробітниками поліції згідний.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Складений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не дотримання вимог п.2.9Г ПДР України, винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 умисно вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу порушника, його майновий стан; відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами. Згідно довідки №10479 від 21.05.2024 ОСОБА_1 отримав псвідчення водія серії ВОВ №050958.

Згідно статті 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, вважаю, що з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір відповідно до закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122-4, 124, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000.00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок, який необхідно сплатити за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Суддя: