Справа № 149/3454/23
Провадження №3/149/24/24
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , не працюючого, студента ДПТНЗ "Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти", проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Крім того, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 без посвідчення водія, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 у темну пору доби при цьому не увімкнувши ближнє світло фар, чим порушив вимоги п. 19.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 183405, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , не виконав вимогу про зупинку подану за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору, а також звукового сигналу на автомобілі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_4 , чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, він не керував. Пояснив, що дійсно автомобіль належить йому, але того дня він дав покористуватись вказаним автомобілем своєму знайомому, кому саме - не назвав. Коли ОСОБА_1 був вдома, то до нього зателефонував його друг та сказав підійти до автомобіля. Коли він вийшов, то побачив там працівників поліції. Вони почали пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, що він і зробив, хоча повідомляв їх, що він не керував транспортним засобом, однак вони все одно склали протокол про адміністративне правопорушення. Також повідомив, що за вказаних обставин відчував хвилювання, а пояснення давав за вказівкою поліцейських.

Законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що очевидцем події вона не була та ніхто їй не повідомляв, що відносно її неповнолітнього сина складено протоколи про адміністративні правопорушення. Вважає, що без неї працівники поліції не мали права складати протоколи та зобов`язані були її повідомити про складання протоколів.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Заєць Б. В. в судовому засіданні просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до інкримінованих йому правопорушень закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень, оскільки вважає, що адміністративний матеріал не містить доказів керування останнім транспортним засобом за обставин зазначених в протоках про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130, суддя враховує таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183403, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Згдіно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183404, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 без посвідчення водія, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183435, 17.10.2023 о 21:08 год. по вул. 1 Травня в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 у темну пору доби при цьому не увімкнувши ближнє світло фар, чим порушив вимоги п. 19.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно акту огляду на стан сп`яніння та роздруківки газоаналізатора Drager, ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0, 62 проміле. В графі акту "з результатами згоден" міститься підпис ОСОБА_1 .

Згідно направлення на огляд до КНП "Хмільницька ЦЛ" від 17.10.2023, ОСОБА_1 , як водій, в якого в результаті огляду проведеного поліцейським виявлено ознаки алкогольного спяніння, огляд в КНП "Хмільницька ЦЛ" не проводився.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з вимогами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла (п. 19.1. ПДР). Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. п. "а" п. 2.9 ПДР). Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР). На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п. 2.4 ПДР). Відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні у взаємозв`язку з іншими матеріалами було досліджено відеозаписи, долучені до матеріалів справи, з яких встановлено, що працівниками поліції було виявлено автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухвася про проїжджій частині автодороги без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, після чого здійснювалося переслідування автомобіля, в подальшому його було зупинено та ОСОБА_1 як водію було запропоновано надати документи водія, техпаспорт на автомобіль та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що права керування транспортним засобом він не має, оскільки не досяг 18-річного віку, автомобіль належить йому. В подальшому на вимогу працівників поліції також пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, не заперечував щодо його результатів, не вимагав проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, хоча таке право було йому роз`яснено. В ході судового розгляду ОСОБА_1 не заперечував, що на відеозаписі з бодікамер працівників поліції зоборажений саме він, а на самому записі зафіксовано обставини, що стали підставою для складння протоколів про адміністративні правопорушення від 17.10.2023.

Також на відеозаписі зафіксовано подальшу процедуру оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 . Зі змісту вказаного запису судом не встановлено вчинення відносно ОСОБА_1 будь-яких погроз, примусу чи заходів фізичного впливу з метою його самовикриття. Натомість ОСОБА_1 в ході бесіди з іншим присутнім на місці події невстановленим чоловіком та поліцейськими давав вільні пояснення з приводу обставин правопорушень, причин зупинки (в автомобілі закінчилось пальне, а інакше він би не зупинився і втік від поліцейських, оскільки добре знає місцевість), щодо придбання автомобіля та відсутності у нього права керування транспортними засобами як неповнолітнього, подальшої відповідальності за вчинене порушення та пошуку коштів на сплату штрафу. В цілому така поведінка ОСОБА_1 , не зважаючи на його вік, свідчить про те, що він достеменно обізнаний та усвідомлював протиправність вчинених ним порушень, а його пояснення про непричетність до факту керування автомобілем в ході судового розгляду суд розцінює як обраний спосіб захисту.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису, письмовими доказами, пов`язаними з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що останній не здійснював керування транспортним засобом, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що здійснював керування транспортним засобом, його зупинили працівники поліції. Крім того, ОСОБА_1 , хоч і заперечував, що він керував автомобілем, але надав працівникам поліції на їх вимогу документи, що підтверджують право користування автомобілем, також пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (тим самим виконавши законні вимоги працівників поліції) та не заперечував щодо його результату. Крім того, не знайшло підтвердження в ході судового розгляду обгрунтована імовірність керування автомобілем, що належить ОСОБА_1 , іншою особою, оскільки будь-яких відомостей про таку особу суду не надано.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Особа може бути визнана винною у вчиненні адміністратвиного правопорушення лише в тому випадку, коли її вина обвинуваченої доведена поза розумним сумнівом. Це означає, що за допомогою наданих доказів належить встановити, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і саме ця особа є винною у його вчиненні.

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Однак, заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку суд розцінює як обраний спосіб захисту. За таких обставин аргументи особи належить підтверджувати належними і допустимими доказами, які б могли бути оцінені судом у взаємозв`язку з іншими наявними у справі матеріалами. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд в межах розумних строків зобов`язаний здійснити справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи.

За вказаних обставин суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису, поясненнями, наданими ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є вчинення такого діяння відповідним суб`єктом правопорушення.

Адміністративний матеріал не містить доказів того, що під час переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було подано вимогу про зупинку пробликовими маячками, а також звуковим сигналом (п. 8.9 ПДР), а тому суд вважає недоведеним поза розумним сумнівом наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності суд зважає на те, що відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 вчинив кілька адіміністративних правопорушень, однак у вчиненому не розкаявся, належних висновків для себе не зробив, суддя приходить до висновку, що застосування до нього заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП буде не достатнім, а тому вважає, що він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах. При накладенні стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення в порядку ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 27, ст. 122-2, ст. 122, 126, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст.284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накласти на на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.