Справа № 438/755/24
Провадження № 3/438/408/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2024 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області

стосовно ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

у провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебувають матеріали адміністративної справи за № 438/755/24, провадження № 3/438/408/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №798044 від 12 квітня 2024 року.

Крім цього, у провадженні перебувають також матеріали адміністративної справи за № 438/756/24, провадження № 3/438/409/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №752342 від 12 квітня 2024 року.

Відповідно до ст.36 КУпАП: при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вказані матеріали взаємопов`язані та спільний їх розгляд є доцільним, відповідно справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі номер № 438/755/24, провадження № 3/438/408/2024.

12 квітня 2024 року о 12 год 17 хв в м. Борислав, по вул. С. Петлюри,25 водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ засобом «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення вимови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, порушивши п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення двічі протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

12 квітня 2024 року о 12 год 17 хв в м. Борислав, по вул. С. Петлюри,25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi-A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, чим вчинив правопорушення повторно протягом року, порушивши п. 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом, будь-яких заяв від нього не надійшло, 20 травня 2024 року надійшов рапорт від працівників поліції про не виконання постанови про привід від 13 травня 2024 року, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.3 ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 оскільки право останнього не порушується, в тому числі і на захист.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому вважаю можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Таким чином, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Факт скоєння правопорушень підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД №798044 від 12 квітня 2024 року та серії ААД №752342 від 12 квітня 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння кінців рук, порушення вимови; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному заклад від 12 квітня 2024 року; постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 23 травня 2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; постановою Бориславського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №779248 від 10 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, відеозаписами подій.

Наведені обставини дають підстави дійти висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №798044 від 12 квітня 2024 року та серії ААД №752342 від 12 квітня 2024 року складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, є переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом.

Наведені докази (протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис подій) не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень , передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також наслідки вчиненого ним правопорушення, ставлення його до скоєного, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді накладання адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» Судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, передбачених, ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на нього стягнення в межах санкції статей, за якими кваліфікується правопорушення.

Оскільки, транспортний засіб «Audi-A6», номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення належить іншій особі гр. ОСОБА_2 , відповідно відсутні підстави для застосування адміністративного стягнення у виді конфіскації та оплатного вилучення предмета, який став безпосередньо знаряддям вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи № 438/755/24, провадження № 3/438/408/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, матеріали адміністративної справи за № 438/756/24, провадження №3/438/409/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі № 438/755/24, провадження № 3/438/408/2024.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення:

- за ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

- за ч.3 ст.130 КУпАП у виді штрафу розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та без конфіскації транспортного засобу.

У порядку ч.2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ