ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2296/24 Номер провадження 33/814/980/24Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185КпАП України, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КпАП України.

Постановою судді ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 01.08.2022 року, о 15.05 год., на річці Озниця в с.Остапівка Миргородського району Полтавської області, здійснював вилов риби та раків з ОСОБА_3 забороненими знаряддями лову, а саме волоком риболовним в забрід та сіткою. Внаслідок цього, було виловлено: рибу виду карась сріблястий (56 шт.), окунь (2 шт.), верховодка (4 шт.) та рак річковий (115 шт.). Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 3.14, 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КпАП України.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суддя вказав, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки для накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів про вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, постанова судді містить неточності, зокрема невірно зазначено анкетні дані ОСОБА_2 та адресу його проживання.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, а саме в ньому не зазначено, в чому саме відобразилось грубе порушення правил рибальства, тобто не наведено конкретні кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Крім того, закриваючи провадження у справі на підставі ст.38 КпАП України, суддя безпідставно встановив винуватість особи.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Просив розгляд провадження провести за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.4 ст.85 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Згідно з п.3.14 Розділу 3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року (положення яких діяли станом на 01.08.2022 року), забороняється застосовувати без дозволу органів рибоохорони нові знаряддя та способи лову, які не передбачені цими Правилами рибальства та перебувати на водоймі або поблизу неї зі знаряддями лову, застосування яких у даний час і в цьому місці заборонено, а також зберігати заборонені знаряддя лову на водоймах або поблизу них.

Відповідно до п.3.15 Правил забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 здійснював вилов риби та раків забороненими знаряддями лову, а саме волоком риболовним в забрід та сіткою.

Відповідно до Акту від 01.08.2022 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виявлено та вилучено знаряддя лову (волоки риболовні 2 шт. та сітка 1 шт.) та свіжовиловлені водні біоресурси (карась сріблястий 56 шт., окунь 2 шт., верховодка 4 шт. та рак річковий 115 шт.)

Згідно з Таксою для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, вартість вказаних біоресурсів склала 479 978 грн., що свідчить про спричинення державі матеріальних збитків.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Крім того, допущення суддею у постанові явних технічних помилок щодо зазначення анкетних даних ОСОБА_2 та адреси його проживання не спростовує висновків судді про винуватість ОСОБА_2 та не може слугувати підставою для скасування чи зміни прийнятого рішення.

Тому посилання апелянта про допущення порушень в ході складання протоколу та під час розгляду справи у місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів апелянта про те, що суддя не може встановлювати винуватість особи, закриваючи провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то такі твердження не ґрунтуються на вимогах закону.

Підстава для закриття провадження в справі згідно зі ст. 38 КпАП України не є такою, що реабілітує особу. Тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закриття провадження в справі на підставі ст.38 КпАП України щодо особи, в діях якої відсутній склад адміністративного правопорушення, є порушенням прав цієї особи та є недопустимим.

Тобто, обов`язковою умовою закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, при вирішенні питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення суддя повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винувата в його вчиненні. Тільки після цього можна постановити у визначеному КпАП України порядку відповідне судове рішення.

Таку позицію висловив і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 Постанови від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Отже, встановлюючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при закритті провадження в справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суддя діяв у відповідності до вимог законодавства та керуючись засадами верховенства права.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська