П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , працівника УПП в Миколаївській області сержанта поліції Проценка І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №560456 від 25.12.2023 року, 25 грудня 2023 року о 19 годині 36 хвилин, по вулиці Шнеєрсона, 4, місто Миколаїв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» або у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу ААД №661165 від 25.12.2023 року, 25 грудня 2023 року о 20 годині 15 хвилин, по вулиці Шнеєрсона, 4, місто Миколаївводій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 , при початку руху не впевнився в безпеці свого маневру та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Опель Вектра» державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та обставинами викладеними в ньому не погодився. Зазначав, що дійсно вживав алкогольні напої, проте транспортним засобом він не керував, а ДТП відбулась внаслідок самовільного руху його транспортного засобу. При цьому зазначивши, що шкоду завдану ДТП потерпілим відшкодував в повному обсязі. Також наголосив, що зазначений в протоколах про адміністративні правопорушення номерний знак транспортного засобу та час, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП не відповідає дійсності. Просив закрити справу про притягнення його до адміністративної за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 підтвердив, що час вчинення адміністративного правопорушення, який зазначений в протоколах, не вірний, а обставини, за яких вчинялось адміністративне правопорушення, відбувалися в інший час. Також зазначив, що відомості в протоколах зазначені з показів свідків.

Свідки в судові засідання не з`явились, неодноразово повідомлялись про час та місце розгляду справи.

З метою захисту охоронюваних прав і свобод громадян, відповідно до Конституції України та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і суті адміністративного правопорушення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Конвенції, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Суд не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Важливо, що деталі вчинення правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому «обвинувачення» (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі «Камасінскі проти Австрії»).

Зазначені положення вимагають при викладенні фактичних обставин правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення відобразити всі елементи складу відповідного правопорушення, які вважаються встановленими.

Проте, судом було встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення не чітко викладена об`єктивна сторона інкримінованого діяння, а саме неможливо встановити, що ставиться в провинну ОСОБА_1 чи «керування в стані алкогольного сп`яніння», чи «відмова від проходження медичного огляду», кожне з яких становить самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Разом з тим, з дослідженого відеозапису вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено працівником поліції зі слів свідка, про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці складання протоколу стверджував, що транспортним засобом не керував. На ньому також не зафіксовано факту керування та зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції.

Свідки на неодноразові виклики суду в призначені судові засідання не з`явились, пояснень не надали та не підтвердили обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідка ОСОБА_3 мають одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 . При цьому дані пояснення свідка спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , що потребує перевірки пояснень свідка «обвинувачення», але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку».

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення пояснення вказаних свідків, які не були допитані в судовому засіданні і пояснення яких мають вирішальне значення по даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що протокол та надані матеріали справи не містять факту керування транспортним засобом, а також відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі.

Таким чином суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується складеного протоколу за ст.124 КУпАП, суддя зазначає наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 25 грудня 2023 року о 20 годині 15 хвилин, по вулиці Шнеєрсона, 4, місто Миколаївводій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 , при початку руху не впевнився в безпеці свого маневру та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Опель Вектра» державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП України.

Слід наголосити, що статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.

Таким чином, особа несе відповідальність за ст.124 КУпАП не просто за будь-яке порушення правил дорожнього руху, а лише коли таке порушення посягнуло на суспільні відносини у сфері власності.

Однак, зі змісту вказаного протоколу не вбачається, щоб внаслідок події були завдані матеріальні збитки, тілесних ушкоджень також нікому не спричинено. Вказані обставини суперечать складу адміністративного правопорушення визначеного ст.124 КУпАП, та вказують на відсутність факту самої дорожньо-транспортної пригоди, а за такого і складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказано транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . При цьому, зазначений номерний знак транспортного засобу не належить ОСОБА_1 , оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 належить транспортний засіб «OPEL ASTRA», з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

Крім того, час вказаний в протоколах про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності та суперечить іншим матеріалам справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення складеного за ч.1 ст.130 КУпАП часом вчинення даного правопорушення вказано 19 година 36 хвилин, а часом вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, зазначено 20 година 15 хвилин.

Проте, з відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівників поліції вбачається, що фіксація на місці події розпочалась о 19 годині 30 хвилин. Тобто за версією поліції вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП відбулося після їх прибуття на місце пригоди.

При цьому, в письмових показах свідка ОСОБА_3 зазначено, що вказана подія відбувалась близько 19 години 15 хвилин, та з огляду на вказані обставини справи він викликав поліцію.

Вказане свідчить про порушення вимог статті 256 КУпАП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відображення в ньому всіх необхідних та достовірних данних.

Такі недоліки є недопустимими при складанні матеріалів справи та не дають можливості повно, всебічно оцінити обставини справи, що в свою чергу унеможливлює прийняття рішення судом про притягнення особи до відповідальності.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення формально підійшла до складання протоколу та матеріалів справи, а тому наведені вище обставини позбавляють суд можливості всебічно і повно з`ясувати обставини справи, а відтак вирішити справу у точній відповідності із законом.

Таким чином суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки на розгляді в суді перебувають одночасно дві справи про адміністративне правопорушення №490/12534/23 (провадження 3/490/729/2024 та №490/12535/23 (провадження 3/490/779/2023), передбачених ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 суддя на підставі ст.36 КУпАП, вважає за доцільне об`єднати справи про адміністративні правопорушення в одне провадження.

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії та Карєлін проти Росії, у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року наголосив, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, вказану позицію висловив .

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення №490/12534/23 (провадження 3/490/729/2024) та №490/12535/23 (провадження 3/490/779/2023), стосовно ОСОБА_1 , передбачених ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП, об`єднати в одне провадження, надавши справам загальний номер №490/12534/23 (провадження 3/490/729/2024).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. Л. Лященко