Єд. унік. № 243/1320/24
Провадження № 3/243/923/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2024 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.3 ст. 156 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 367577 від 07.02.2024 року вбачається, що 07.02.2024 року о 10-10 год., ОСОБА_1 , з території домоволодіння АДРЕСА_1 , здійснила продаж міцної спиртовмісної рідини ОСОБА_2 за ціною 150 грн. 00 коп., чим порушила п.9 ч.2 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тим самим, вчинила правопорушення передбачене ч. 3 ст.156 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та дату судового розгляду шляхом надіслання електронної SMS повістки, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що вину визнає.

Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП та не порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 3 ст. 156 КУпАП, визнається торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Згідно п.9 ч.2 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон), порушення якого інкримінується ОСОБА_1 забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння - у невизначених для цього місцях торгівлі.

Слід зазначити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Пунктом 7 «Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Українивід 15 червня 2006 № 833 передбачено, що торговельними об`єктами у сфері роздрібної торгівлі є: магазин, який може бути продовольчим, непродовольчим, змішаним (за товарною спеціалізацією); універсальним, спеціалізованим, вузькоспеціалізованим, комбінованим, неспеціалізованим (за товарним асортиментом); з індивідуальним обслуговуванням, самообслуговуванням, торгівлею за зразками, торгівлею за замовленням (за методом продажу товарів); павільйон; кіоск, ятка; палатка, намет; лоток, рундук; склад товарний; крамниця-склад, магазин-склад.

Суд зазначає, що місце торгівлі - це місце реалізації товарів за юридичною адресою суб`єкта господарювання, з відповідними дозвільними ліцензіями на певного роду торгівлю.

Документом, що надає право здійснювати діяльність з реалізації алкогольних напоїв (тютюнових виробів) за визначеним місцем торгівлі є ліценція на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (тютюновими виробами) .

Таким чином, суд виснує, що заборона на продаж тютюнової та алкогольної продукції, яка визначена в п.9 ч.2 ст. 15-3 Закону, стосується суб`єктів господарювання та місць де вони юридично здійснюють свою підприємницьку діяльність, з відповідними дозволами та ліцензіями.

В свою чергу, п. 7 ч. 2 ст. 15-3 Закону, забороняє продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння - з рук, лотків.

З аналізу сукупності вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що торгівля та продаж алкогольних напоїв, тютюнових виробів, розділяється на торгівлю з рук та в торгівельних об`єктах, і торгівля поза межами визначених законом торгівельних об`єктів є відповідно торгівлею з рук.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 367577 від 07.02.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 порушила саме п.9 ч.2 ст. 15-3 Закону, в той час, як фактичні обставини у справі, фабула протоколу та долучені до справи докази свідчать, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та здійснила продаж міцної спиртовмісної рідини з території свого власного приватного домоволодіння, тобто з рук, що на думку суду виключає можливість порушення нею п.9 ч.2 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і

плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Крім того, суддя зазначає, що із сукупності доданих до матеріалів справи доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, суд позбавлений можливості застосувати стандарт доведення вини поза розумним сумнівом.

Так, із змісту протоколу серії ВАД № 367577 від 07.02.2024 року та доданого до матеріалів слідує, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що здійснила продаж міцної спиртовмісної рідини.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно та поза розумним сумнівом підтвердили суду, що в пластиковій пляшці з етикеткою «Schweppes» знаходиться спиртовмісна рідина, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, чи інша рідина, з певним процентом вмісту спирту, уповноваженим на збирання доказів органом надано не було.

Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додані до матеріалів справи, на думку суду, не можуть бути належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні безпосередньо не допитувалися, а висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 09 грудня 2021 року у справі № 487/4245/18 встановив, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Суд не наділений повноваженнями самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви по доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд виснує, що оскільки уповноваженою на складання протоколу особою невірно визначено порушену спеціальну норму матеріального права, що є визначальним в бланкетних нормах, та не надано належних і беззаперечних доказів торгівлі саме

алкогольними напоями, то вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП не доведена, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 156, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно протоколу огляду речей від 07.02.2024 року, 441,5 літра невідомої рідини в пластикових пляшках, які зберігаються в ВП №4 Краматорському районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (ЄО 1725, порядковий номер - 320), та грошові кошти в сумі 250,00 грн., після набрання постановою законної сили - повернути власникам.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков