ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 27.03.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 30 ч.3 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 строк додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки 9 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605.60 гривень.

Згідно постанови суду, 10.01.2024 року о 23.45 год. ОСОБА_1 в смт. Путила по вул. Українській, 36, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з висновком суду щодо його винуватості, вказував, що він не керував транспортним засобом, а перебував в його салоні. Також

ЄУНСС 721/74/24 НП 33/822/293/24 головуючий у 1 інстанції Стфанко У.

автомобіль перебував у нерухомому стані, оскільки був припаркованим на узбіччі. До того як автомобіль зупинився, за його кермом перебував ОСОБА_2 , а після зупинки вони помінялись місцями. Вказане ОСОБА_2 підтвердив особисто в суді першої інстанції.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи немає доказів того, що він керував автомобілем, а тому його винуватість в інкримінованому йому правопорушенні виключається.

Зазначав, що він дійсно відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки бажав пройти такий огляд у відповідному медичному закладі. Однак в медичному закладі не було на місці лікаря-нарколога, до повноважень якого входить освідування осіб на стан алкогольного сп`яніння, а тому він не зміг пройти огляд.

Стверджував, що відсутність лікаря-нарколога в медичному закладі зафіксовано на відео файлах, згідно яких медичний працівник повідомив поліцейського, що не може освідувати водія, оскільки не є лікарем-наркологом. На думку апелянта, відсутність лікаря-нарколога в медичній установі стало перешкодою для проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння.

Звертає увагу, що він не відмовлявся у медичному закладі пройти освідування і цей факт зафіксований поліцейськими на боді камеру.

Апелянт також вказував, що відео фіксація не була безперервною, а тому вона не містить всіх обставин справи, зокрема його перебування в лікарні. Вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши адвоката Мандзюка В.Б, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 042172 від 11.01.2024 (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмвився від проходження огляду (а.с.5), відеозаписом, здійсненим працівниками поліції.

З відеофайлів, які долучені до матеріалів справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль ВАЗ 21099 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом, водій здійснив зупинку на перехресті. Під час спілкування з водієм та встановленням його особи у нього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, на що водій відмовився.

При цьому суд зауважує, що з місця водія вийшов саме ОСОБА_1 , будь-яких заперечень щодо керування ним транспортним засобом не висловлював, крім того, інших осіб в автомобілі не перебувало.

А тому твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, є голослівними.

Будучи доставленим в медичний заклад «Путильська БЛ», ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського щодо необхідності проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, також відмовився.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 поводив себе не зовсім адекватно, тривалий час сперечався з працівниками поліції на вулиці, вимагав доставити йому захисника та не бажав заходити в приміщення лікарні, а зайшовши всередину, майже одразу вийшов.

Така поведінка ОСОБА_1 правильно була розцінена працівниками поліції як пасивна відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що в медичному закладі був відсутній лікар-нарколог, а тому він не міг пройти медичний огляд на стан сп`яніння, то вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно з наказом №72, виданого в.о. директора «Путильська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_3 , затверджено список лікарів цієї установи, яким надано право проводити медичні огляди водіїв транспортних засобів та інших осіб, з метою виявлення у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та встановлено: в разі відсутності лікаря-нарколога (відпустка, курси) в робочий час, медичні огляди водіїв транспортних засобів здійснюють чергові анестезіологи, згідно графіка, а в неробочий час медичні огляди здійснюють чергові лікарі, згідно затвердженого списку.

Тобто, з наведеного вбачається, що в неробочий час черговий лікар закладу охорони здоров`я вправі проводити огляд водіїв щодо виявлення стану сп`яніння, а не тільки лікар-нарколог, як про це стверджує апелянт.

А тому доводи ОСОБА_1 про те, що відсутність лікаря-нарколога в медичній установі стало перешкодою для проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що черговий лікар повідомив поліцейському, що він може провести огляд водія, в тому числі з використанням спеціального технічного приладу.

Твердження апелянта про те, що відеозапис з фіксацією події є неповним та не відображає усіх обставин події, не є слушним, оскільки досліджені відеозаписи є інформативними і фіксують поведінку ОСОБА_1 , який словесно не відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, в приміщення лікарні для проведення такого огляду тривалий час не заходив, а зайшовши, одразу ж вийшов, не пройшовши такий огляд огляд.

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП, як особа, яка протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не встановлено.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя