Справа № 154/4429/23 Провадження №33/802/486/24 Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника ОСОБА_1 Рудися Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.10.2023 року о 02 годині 12 хвилин по вулиці Ковельській в місті Володимирі Волинської області, керував транспортним засобом «FIAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, результат позитивний 1/45%, чим порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.50-52).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду від 20.06.2024 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вважає, що оскаржувана постанова суду була прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо причетності його особи до адміністративної відповідальності, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване встановлення його вини, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою.

Вказує на те, що у працівників поліції не було жодних законних підстав для зупинки його транспортного засобу, оскільки він нічого не порушував. Крім цього незрозуміло, чому суд першої інстанції проігнорував відповідь КП «Володимирське ТМО» від 23.10.2023 року на запит адвоката з якого вбачається, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.56-60).

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на те, що він знав про дату, час та місце розгляду даної справи, але так як постійно знаходиться на роботі не прийшов, його захисник був присутній в судовому засіданні, але повний текст постанови суду першої інстанції було отримано в електронному варіанті 23.06.2024 року. Вказує на те, що ні він, ні його захисник не знали про існування оскаржуваної постанови, оскільки його не повідомили навіть по телефону, копію ніхто не отримував, про що свідчить відсутність відмітки про отримання чи надсилання оскаржуваної постанови в матеріалах справи. Про те, що винесена постанова, він дізнався по телефону 23.06.2024 року, а тому на його думку строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Володимир-Волинського міського суду від 20.06.2024 року у даній справі (а.с.61-63).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 Рудися Р.В., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі доводів суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 002806 від 21.10.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-роздруківкою приладу «Drager» від 21.10.2024 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту 1,45 ‰ (а.с.5);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, які містяться на CD-R диску (а.с.7).

Згідно довідки, складеної інспектором САП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Федорук В., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС ІПНП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.02.2009 року за місцем свого проживання (а.с.6).

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, а також наведені захисником в ході розгляду справи апеляційним судом, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.