Справа № 734/2297/24 Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/712/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Косенка І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Косенка І.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 30 травня 2024 року, близько 20 год 45 хв, по вул. Зарічна, 5 у м. Остер, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував мопедом без номерного знаку, номер рами НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Косенко І.А. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, а пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння є безпідставною, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується твердженнями поліцейських на відеозаписі та випискою КНП «Козелецька лікарня інтенсивного лікування». Звертає увагу, що його підзахисний не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а на запитання працівників поліції щодо вживання алкоголю ОСОБА_1 повідомив, що вживав пиво, яке було безалкогольним, але через хвилювання про це не уточнював. Водночас, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння та його підстави, не попередили особу про притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а висловлена ними пропозиція не несла в собі характеру вимоги про проходження такого огляду, що відображено на відеозаписі. Апелянт вказує, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння складено після складання протоколу, що є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відмова особи від проходження огляду не може передувати направленню особи на такий огляд. Також після оголошення ОСОБА_1 інформації про складання щодо нього протоколу, останній вимагав доставити його до закладу охорони здоров`я, проте йому було відмовлено та запропоновано зробити це самостійно. Тому його підзахисний самостійно пройшов у медичному закладі освідування, за результатами проведення якого ознак алкогольного сп`яніння у нього не виявлено. Крім того, на порушення вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про ухилення останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, а вимога водія про доставку його до лікарні з метою проведення такого огляду явно суперечить наміру ухилитися; термін «продуття приладу «Драгер» на місці зупинки» не відповідає нормативно-правовим актам, якими встановлено порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Відеофайли в справі не можуть бути допустимими доказами, так як були долучені без зазначення про це в протоколі, що порушує правила його формування відповідно до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, без зазначення джерела їх походження, що унеможливлює винесення законної постанови у відповідності до вимог ст.283 КУпАП. Апелянт зазначає, що його як захисника ОСОБА_1 , не в повному обсязі ознайомлено з матеріалами справи та не надано два відеозаписи, що містяться на диску №2, на якому зафіксовано момент заміни працівниками поліції відеореєстратора та завершення здійснення відеозапису. Крім того, відповідно до наданих суду пояснень ОСОБА_1 , 30.05.2024 працівниками поліції було залучено двох свідків правопорушення, однак їх участь відеозаписом не зафіксована та до матеріалів справи не долучено відібрані у них письмові пояснення. Також, після складання протоколу, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Косенка І.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №671717 від 30.05.2024, ОСОБА_1 , 30 травня 2024 о 20 год. 45 хв., по вул. Зарічна, 5 в м. Остер, Чернігівської області, керував мопедом без номерного знаку, номер рами НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від продуття приладу Драгер на місці зупинки та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, тому твердження апелянта про протилежне не заслуговує на увагу.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 керував мопедом та не виконав вимогу поліцейського про зупинку, подану за допомогою звукового сигналу, продовжив рух на поле, де в траві зупинився. При спілкуванні поліцейських із водієм виникли підозри про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. На питання працівника поліції чи багато вживав, ОСОБА_1 відповів, що пив пиво, півгодини тому, водночас не повідомляв, що пиво безалкогольне. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в лікарні, проте останній відмовився. При цьому, водій намагався домовитися з працівниками поліції вирішити питання мирним шляхом, пропонуючи останнім гроші, а також намагався залишити місце події, однак його наздогнали поліцейські. Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, після оголошення якого ОСОБА_1 повідомив, що не відмовляється від проходження огляду та запропонував проїхати до лікарні.

Посилання апелянта на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою. Відеозапис у цілому є безперервним, наявна лише одна перерва тривалістю кілька секунд, пов`язана із об`єктивною причиною заміною боді-камери, що не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Доводи апелянта про те, що вимога поліцейських про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була необґрунтованою, оскільки в його підзахисного були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно яких у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також не може взяти до уваги надану виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.05.2024, в якій зазначено, що 30.05.2024 о 22 год. 40 хв. у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, оскільки єдиним доказом на підтвердження перебування (не перебування) водія транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння за результатами огляду в медичному закладі є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не виписка із медичної карти амбулаторного хворого. Також, огляд проведений не у відповідності до положень ч.4 ст.266 КУпАП. Даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності працівників поліції.

Більш того, водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі в порядку, визначеному Інструкцією та ст.266 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння, за результатами якого була складена виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, є недійсним.

Інші твердження захисника висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Косенка І.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний