Справа № 451/971/24
Провадження № 3/451/578/24
ПОСТАНОВА

іменем України

04 вересня 2024 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого, з середньою освітою, неодруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

установила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 751757 від 14.07.2024, ОСОБА_1 , 14.07.2024 о 02 год 01 хв у м. Радехів по вул. Львівській керував мотоциклом «SPARE», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» зі згоди водія тест позитивний 0,46% прилад №0097. Водій ОСОБА_1 відсторонено від керуваннямотоциклом, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і беззаперечних висновків про факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на принципах забезпечення доведення вини за стаття 129 Конституції України.

Згідно з статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин особою, уповноваженою на складання протоколу, окрім самого протоколу, серії ААД № 751757 від 14.07.2024, надано:

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, «Драгер 0097», яким встановлено проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (алкотестер 0,46% проміле) (а.с.3);

тест на алкоголь, проведений за допомогою спеціального технічного засобу , «Драгер 0097», яким встановлено результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 0,46% проміле алкоголю (а.с.4);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі КНП «Радехівська ЦРЛ» (а.с.5);

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №595599 від 14.07.2024, складену уповноваженою особою за порушення ОСОБА_1 пункту 2.1 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 2 статті 126 КУпАП (а.с.6);

пояснення ОСОБА_1 від 14.07.2024, з який вбачається, що останній керував мотоциклом та перед тим вживав алкоголь(а.с.7);

розписку ОСОБА_1 від 14.07.2024, в якій останній зобов`язується не керувати мотоциклом до повного витверезіння(а.с.8);

рапорт поліцейського, ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 14.07.2024 по суті правопорушення (а.с.11);

компакт-диск, на якому міститься 6 відеофайлів з місця події, зняті уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 14.07.2024 (а.с.2).

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

Чинне законодавство, в т. ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До матеріалів про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, долучено компакт-диск з відеофайлами.

Оглядаючи відеофайли суддею встановлено, що на них не зафіксовано події, відображеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 751757 від 14.07.2024.

Тобто, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що саме громадянин ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суддя приходить висновку, що працівниками Національної поліції не надано суду доказів належного встановлення обставин події, викладених у протоколі та доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_4 транспортним засобом з у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд, при оцінці доказів, повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Спираючись на положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція).

Згідно з частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частиною 2 статті 251 КУпАП).

За вищевказаних обставин суддя дійшла висновку, що у даному випадку працівниками поліції не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, що не дає підстав для висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суддя Радехівського районного суду Львівської області,

постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Куцик-Трускавецька