Номер справи 220/938/24
Номер провадження 3/220/501/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділення поліції № 1 Волноваського районного ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, до адміністративної відповідальності протягом року не притягався, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 року, в провадження Великоновосілківського районного суду Донецької області надійшли справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 № 220/938/24 (провадження № 3/220/501/24) (епізод від 20.05.2021 року), та № 220/939/24 (провадження № 3/220/502/24) (епізод від 21.05.2021 року) за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП, постановою від 03.06.2024 року справи про адміністративне правопорушення № 220/938/24 (провадження № 3/220/501/24), № 220/939/24 (провадження № 3/220/502/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП були об`єднані в одне провадження, та присвоєно номер № 220/938/24 (провадження № 3/220/501/24).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368366 від 21.05.2024 року, 20.05.2024 року о 19-45 годині, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру які полягали у висловлюванні в її сторону словами образи, та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368380 від 21.05.2024 року, 21.05.2024 року о 20-00 годині, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру які полягали у висловлюванні в її сторону словами образи, та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом в протоколі, не з`явився без поважних причин. Про причини свого неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до змін до ч. 2 ст. 268 КУпАП, внесеними згідно з Указом ПВР № 1604-IX від 01.07.2021 року при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є не обов`язковою.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Так, протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368366 від 21.05.2024 року, та ВАД № 368380 від 21.05.2024 року, встановлено фактичні обставини правопорушень, які ставляться в вину ОСОБА_1 (епізоди від 20.05.2024 року, та 21.05.2024 року).

Так, диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність, за вчинення порушення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368366 від 21.05.2024 року, в якому зазначено, що 20.05.2024 року о 19-45 годині, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру які полягали у висловлюванні в її сторону словами образи, та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України, та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368380 від 21.05.2024 року, 21.05.2024 року о 20-00 годині, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру які полягали у висловлюванні в її сторону словами образи, та погроз фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП України.

Проте, з зазначених протоколах відсутні ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме не вказано кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, якою є вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Тобто, в фабулах протоколів не зазначено що дії ОСОБА_1 були вчинені повторно протягом року після притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі № 220/103/23 від 27.02.2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та оскільки події за протоколом серії ВАД № 368366 від 21.05.2024 року, відбувались 20.05.2024 року, та протоколу серії ВАД № 368380 від 21.05.2024 року, відбувались 21.05.2024 року, отже з моменту притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 та подій зазначених в протоколах минуло більше 1 року, а тому постанова суду у справі № 220/103/23 не може бути належним доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року, та в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року.

Нормами КУпАП до компетенції суду не входить зміна кваліфікації правопорушення, яке інкримінується особі, збирання доказів, тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

З наведеного вище вбачається, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (епізоди від 20.05.2024 року та 21.05.2024 року), та даних щодо кваліфікуючих ознак складу правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні ознаки об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень п.1 ст. 247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (епізоди від 20.05.2024 року та 21.05.2024 року) закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 173-2 ч. 1, 2, 247 ч.1 п.1, 251, 254, 256, КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (епізод від 20.05.2024 року) закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (епізод від 21.05.2024 року) закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровський апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач