Справа №: 343/819/24
Провадження №: 3/343/386/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2024 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 000597 від 27.03.2024 року (а.с. 1), 27 березня 2024 року о 08:40 год. в м.Долина по вул. Хмельницького, 6 Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження даного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, пояснивши, що він ніякої господарської діяльності не здійснював і не здійснює. Автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував, належить його знайомому. Він часто возить в м.Львів на обстеження та лікування свою перестарілу матір, яка постійно хворіє. Його знайомі знають про це, тому інколи просять підвезти родичів чи друзів. 27 березня 2024 року вранці він їхав в м.Львів і напередодні знайомі попросили підвезти їхні родичів, а він не зміг відмовити. Біля супермаркету «АТБ» він повинен був ще підібрати жінку на ім`я ОСОБА_2 , про що його попросив знайомий з м.Калуша на ім`я ОСОБА_3 . Коли він під`їхав туди, його зупинили працівники «трансбезпеки», які в подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, хоч він і пояснював, що перевезенням пасажирів не займається, На той час в автомобілі було 5 людей, однак, їх працівники «трансбезпеки» не допитували. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, тому просив провадження в даній справі закрити.

Крім того, 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивував тим, що він ніякої господарської діяльності не здійснював. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що він є суб`єктом господарської діяльності, отримував кошти за здійснення перевезення пасажирів, а також те, що перевезення були регулярними та мали систематичний характер, що є обов`язковою ознакою здійснення господарської діяльності. Також у протоколі про адміністративне правопорушення № 000597 від 27.03.2024 року, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, відсутня повна адреса місця проживання свідка ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про те, що провадження в даній справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 9 даного Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 вищевказаного Кодексу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною першою ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення виражається у таких формах: 1) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання; 2) провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно з ч. 1 ст. 42 вказаного Кодексу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» визначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Отже, обов`язковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора Державної служби України з безпеки на транспорті, що міститься на диску DVD+R (а.с. 7) встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що він не займається господарською діяльність з перевезенням пасажирів, їде по своїх справах в м.Львів, пасажирів по зупинках не підбирає.

Долучені до матеріалів справи фотознімки (а.с. 2-4), на яких зафіксовано припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , без зазначення часу, дати та місця фіксації, а також відеозапис з місця події підтверджують факт перевезення ОСОБА_1 пасажирів, однак, на думку суду, жодним чином не доводить його вини в здійсненні господарської діяльності з перевезення пасажирів.

Автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.08.2020 року (а.с. 5-6).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів, надання послуг за винагороду та докази щодо систематичності здійснення вказаного виду господарської діяльності, не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладено дані про те, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, де, коли та кому надавав послуги з перевезення.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично (більше трьох разів протягом року) здійснював господарську діяльність із перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження даного виду діяльності, що є однією з основних ознак господарської діяльності, суду не надано, зокрема, відсутні пояснення осіб, які користувались послугами з перевезення, докази отримання ОСОБА_1 винагороди за надання таких послуг.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 000597 від 27.03.2024 року відносно ОСОБА_1 працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Незважаючи на те, що на час зупинки в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , перебувало 5 пасажирів, ні в кого з них не було відібрано пояснень та навіть не встановлено їх особи. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено в якості свідка ОСОБА_4 , однак, не вказано повної адреси її проживання (вказано тільки м.Долина), що унеможливило її виклик до суду для дачі пояснень, не надано суду її письмових пояснень.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зі змісту п. 1 ст. 247 КУпАП слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження даного виду діяльності, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7,9,164,247,251,256,268,280,283,284,287,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: