Справа № 145/45/24
Провадження № 33/801/579/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, провадження у справі закрито на підставі статті 38 КпАП України за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову скасувати, та ухвалити рішення яким закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду, не розглядаючи доводи апеляційної скарги та не перевіряючи правильність висновків постанови судді місцевого суду, вважає, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення - п. 9 частини 2 статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною 2 статті 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється статтею 294 КпАП України.

Так, частиною 2 статті 294 КпАП України встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання її копії.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Отже початком строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2024 року є день її проголошення.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновлюється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Як свідчать матеріали адміністративного провадження, постанова судді суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 ухвалена 10 травня 2024 року, тобто строк на оскарження вказаної вище постанови закінчився 20 травня 2024 року.

Складення 14 травня 2024 року повного тексту оскаржуваної постанови може бути підставою для поновлення процесуального строку, проте при наявності відповідного клопотання.

Водночас, апеляційна скарга направлена ОСОБА_1 засобами поштового заяву 24 травня 2024 року, і у ній апелянтом не порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з викладенням обставин, що слугували поважними причинами пропуску такого строку.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга не підписана особою, яка її подає ОСОБА_1 , а відтак не може бути предметом розгляду суддею апеляційного суду та підлягає поверненню особі, що її подала.

За таких підстав апеляційний суд приходить до висновку про повернення ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України.

Керуючись частинами 2, 10 статті 294 КпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України, повернути особі, яка її подала.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник