Справа № 447/188/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/506/24 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю захисника Ратича Т.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 14.03.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду 31.01.2024 об 21 год. 17 хв. у м.Миколаїв по вул.С.Бандери, 7 Стрийського р-ну Львівської обл. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT KANGOO, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, заповільнена рухливість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, оскільки працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, зазначає, що відмова від проходження огляду була викликана примушуванням працівників поліції відмовитися від проходження огляду.

Розглянувши матеріали справи № 447/188/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ААД №666659 від 13.01.2024 року, акт огляду, направлення до медичного закладу, відеозапис з нагрудних камер працівників.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, апеляційним судом не можливо перевірити висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом RENAULT KANGOO н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, факт виявлення в останнього ознак алкогольного сп`яніння, пропонування працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу Драгер, а також прослідувати до медичного закладу огляду, та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, оскільки компакт-диск під аркушем справи №8 неможливо відтворити.

З огляду на вимоги ч.2 ст.266 КУпАП та п.8 Положення за відсутності відеозапису події, як наслідок протокол про адміністративне правопорушення ААД №666659 від 13.01.2024 року (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.01.2024 (а.с.3) та направлення на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 від 13.01.2024 року (а.с.5), які в силу вимог закону є похідними доказами по відношенню до відеозаписів, підлягають визнанню недопустими та неналежними доказами.

Інші докази, зокрема наявність двох свідків та їхніх пояснень, які могли б засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі №447/188/24 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.