Справа № 177/1391/24
Провадження № 3/177/1009/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

офіційно не працевлаштованого

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 о 22:44 год, на автошляху Т 0434 біля с. Новомайське Криворізького району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely МК днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату розгляду справи судом 03.07.2024, що зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення та неодноразово озвучувалася останньому під відеозапис, у вказану дату до суду не з`явився, судові повістки не отримує, долею справи не цікавиться, до суду не з`являється, про причини неявки до суду не повідомляє, будь-яких клопотань, в тому числі щодо відкладення розгляду справи суду не надав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії». Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на переконання суду, направлена на затягування розгляду справи та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001зі змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 4 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду та стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У вину ОСОБА_1 ставиться саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні доведеною поза розумним сумнівом, та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 739109 від 10.06.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку визначеному законом, за наявності ознак алкогольного сп`яніння.

- копією постанови серії ЕНА № 2363266 від 10.06.2024 згідно якої ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, а саме те, що у вказану дату, місці та час 10.06.2024, він керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та направленням на огляд в медичному закладі, в яких зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 . Згідно вказаних документів, огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від нього;

- рапортом працівника поліції, в якому зафіксовані обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 при патрулюванні, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в порядку визначеному законом.

- відеофайлами на диску, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення. Так, при дослідженні відеозаписів судом встановлено, що на відеофайлі (video, з автомобільного відеореєстратора патрульного автомобілю) зафіксовано рух транспортного засобу Geely МК днз НОМЕР_1 в зустрічному напрямку відносно патрульного автомобілю. Патрульний автомобіль здійснив розворот та продовжив рух за вищевказаним автомобілем, який ввімкнувши покажчик повороту зупинився, після чого патрульний автомобіль зупинився паралельно з автомобілем Geely, що забезпечило фіксацію водія особи чоловічої статі. З відеофайлів нагрудних камер поліцейських встановлено, що безпосередньо після виходу працівників поліції з патрульного авто, ОСОБА_1 стояв біля авто Geely з водійської сторони, а особа жіночої статі ОСОБА_3 рухалася з пасажирської сторони автомобілю. Саме ОСОБА_1 розпочав спілкування з поліцейськими, як водій транспортного засобу, повідомив про відсутність посвідчення водія, після чого пасажир Гончар почала стверджувати, що нібито ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а транспортним засобом керувала вона, автомобіль належить їй, поліцейські не мають безперервного запису руху, на що працівниками поліції повідомлено, що факт руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано, кожен з поліцейських, рухаючись за вищевказаним автомобілем та спостерігаючи факт його зупинки, достеменно спостерігали факт виходу з водійського місця саме ОСОБА_1 , а не Гончар (кліп 0, кліп 1).

ОСОБА_3 , вказуючи, що здобуває юридичну освіту, бажає захищати ОСОБА_1 , вимагала від працівників поліції надання безперервного відеозапису з місця події, висувала версії про те, що автомобіль не рухався та не був зупинений працівниками поліції. В подальшому, після демонстрації відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобілю, зазначала, що ОСОБА_1 дійсно вийшов з водійського місця, але автомобілем під час його руху керувала вона, в подальшому після зупинки автомобілю, вона вийшовши з автомобілю, обійшла автомобіль та сіла на пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 на водійське, що мотивувала своїм поганим самопочуттям. Вказані доводи були критично оцінені поліцейськими, які встановили факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Також ОСОБА_4 висувала версії про те, що ОСОБА_1 міг вживав алкоголь після зупинки автомобілю, та інші можливі версії події, що не узгоджують з об`єктивними даними та наданими доказами (кліп 0, кліп 1).

На відеозаписах зафіксовано, що працівник поліції виявив та озвучив водію ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота, що він не заперечував (22:50 кліп 0). ОСОБА_1 висловлено законну вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора, або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але останній своєї позиції не змінив (22:56 кліп 0).

На відеофайлах зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено його процесуальні права, оголошено зміст протоколу, оголошено явку до суду, але ОСОБА_1 відмовився підписувати оформлені документи. На відеозаписі зафіксовано факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, шляхом передачі права керування тверезому водію Гончар, що додатково підтверджено роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом (кліп 3).

Згідно довідки поліцейського ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Доводи пасажира ОСОБА_4 , яка позиціонувала себе захисником ОСОБА_1 , без підтвердження права на надання правничої допомоги, щодо того, що автомобіль Geely перебував у нерухомому стані, що ним керувала вона, а не ОСОБА_1 , та що вони після зупинки транспортного засобу помінялися місцями шляхом виходу з автомобілю, суд розцінює критично, оскільки вони спростовані відеозаписами з місця події, на яких зафіксовано факт руху транспортного засобу, який безперервно переслідував патрульний автомобіль. Одразу після зупинки автомобілю Geely, з ним порівнявся патрульний автомобіль, зафіксувавши на відеореєстраторі водія особу чоловічої статі ОСОБА_1 , а після невідкладного виходу працівників поліції з патрульного автомобілю, ОСОБА_5 перебувала саме з пасажирської сторони автомобілю Geely. Дані відеозапису спростовують факт, переміщення водія та пасажира після зупинки автомобілю, шляхом виходу з нього. Відповідно суд приходить до висновку, що численні версії події озвучені Гончар, були намаганням уникнення відповідальності за вчинене ОСОБА_1 , що є її близькою особою.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, зокрема його небезпечність не лише для ОСОБА_1 , а й для оточуючих, та вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції даної статті, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу (не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постановине пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя М.В. Березюк