Справа № 504/218/24
Номер провадження 3/504/295/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсіонера, що працює водієм у АТ «ДТЕК Одеські електромережі», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому порядку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Чекмарьова Л.Ю. надала суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Клопотання аргументоване наступними доводами. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, однак його туди у відповідності до закону ніхто не направляв. На відео о 13:09:38 год. надає згоду поїхати до лікарні, дане на відео підтверджує сам співробітник поліції о 13:11:13 год. Працівниками поліції порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. До матеріалів справи не долучено доказів про причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та його не було поінформовано про таку причину. В матеріалах справи та у протоколі відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Акт огляду на стан сп`яніння, без дати, що наявний у матеріалах справи, не є допустимим доказом, оскільки такий акт складається лише у випадку коли поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних заходів і долучається до адміністративної справи у випадку встановлення стану сп`яніння. В матеріалах справи відсутнє направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що свідчить про те, що у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння. У матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відео запис, що не дає підстав використати його як доказ. Матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем. ОСОБА_1 не вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення. Склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером, хворим на гіпертонію, працює в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» водієм, позбавлення його права керування транспортним засобом, фактично позбавить його можливості виконувати роботу.

Судом встановлено, що 25.12.2023 о 13:20 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, М-14, 21 км+700м, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 25.12.2023 серії ААД №426378, який складений уповноваженою особою та підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

-актом огляду з використанням спеціальних технічних засобів;

-відео записом, з місця зупинки транспортного засобу, який досліджено в ході розгляду справи.

Вказані докази повністю підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, однак його туди у відповідності до закону ніхто не направляв, судом відхиляються, оскільки вказане повністю спростовується долученим до протоколу відео записом. При дослідженні долученого до матеріалів справи ДВД диску, на якому збережений відео запис з місця зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , вбачається, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння і на місці зупинки, і в закладі охорони здоров`я, на що останній неодноразово відмовився, що чітко зафіксовано на відео. О 13:09:38 год. за часом, відповідно до відео запису, ОСОБА_1 дійсно виявив бажання поїхати у медичний заклад для огляду, однак вже о 13:11:02 год. відмовився від проведення огляду та повідомив, що випив. О 13:16:26 на повторне запитання поліцейського, ОСОБА_1 знову відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі. Таким чином, з дослідженого доказу можна дійти однозначного висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, його позиція в цьому випадку є чітко вираженою та недвозначною.

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог закону, тому всі наступні докази є недопустимими. Суд зазначає, що відсутність причини зупинки транспортного засобу, при проїзді ОСОБА_1 блок-посту, в умовах правового режиму воєнного стану, та не повідомлення особі такої причини, жодним чином не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Можливі, допущені, на думку сторони захисту, працівниками поліції порушення, жодним чином не впливають на сам факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Вказане не стосується предмету доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не впливає на кваліфікацію дій особи.

Відповідно до п. 5 р. 2 Наказу МВС України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Таким чином, доводи захисника про те, що в матеріалах справи та у протоколі відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану сп`яніння, судом відхиляються, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, тобто такий проведений не був. Крім того, водій не заявляв вимогу про надання йому для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Доводи захисника про те, що до матеріалів справи не долучено направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, є безпідставними, оскільки водій ствердно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Отже, відсутність направлення на огляд, за умов встановленого факту відмови від проходження огляду, правого значення не має.

З дослідженого відео запису, встановлено, що поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що його буде відсторонено від керування транспортним засобом, та запропоновано знайти тверезого водія, який зможе керувати його автомобілем. Тому, доводи зазначені в клопотанні у цій частині, також, судом до уваги не беруться.

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відео запис, що не дає підстав використати його як доказ, судом відхиляється, оскільки вказане жодним чином не обґрунтоване та не є підставою для визнання долученого до протоколу відео запису недопустимим, неналежним чи неповним. З відеозапису, можливо встановити дані про пристрій, за допомогою якого здійснювався такий відеозапис, а відсутність даних про цей пристрій в письмових матеріалах провадження не істотною перешкодою для встановлення реального перебігу подій, під час вчинення правопорушення.

Судом, при розгляді справи, було надано стороні захисту для ознайомлення матеріали справи, та надано достатній строк для підготовки до участі в судовому засіданні, тому доводи захисника про те, що ОСОБА_1 в порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП не вручено другий примірник протоколу, судом до уваги не приймаються, оскільки таке не призвело до порушення прав останнього.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд враховуючи характеристику ОСОБА_1 та займану ним посаду водія, звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення, та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів