Постанова

Іменем України

15 березня 2024 року

селище Краснопілля

справа № 578/1809/23

провадження № 3/578/77/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Косар Алевтини Іванівни розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа, щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Білка Тростянецького району Сумської області; громадянство: України; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; за протоколом: не працює

та установив:

У грудні 2023 року з Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області в провадження Краснопільськогорайонного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №769715 від 17.12.2023 стосовно гр. ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі по тексту також «КУпАП»/.

На засідання суду 15.03.2024 ОСОБА_1 не з`явився. Судом було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання у визначений законодавством спосіб/ шляхом повідомлення через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, ас 18/. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло.

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Суддя уважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній доказів за правилами статті 268 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ № 769715 від 17.12.2023 слідує, що 17.12.2023 о 12:00 год. гр. ОСОБА_1 за місцем проживання за АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки, образливих слів, в наслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та гіпотетичної винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, інспектор відділення поліції надав такі докази:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 за 17.12.2023, з якого слідує, що 17.12.2023 близько 12:00 год. її чоловік ОСОБА_1 за місцем спільного проживання за АДРЕСА_2 ображав заявницю нецензурною лайкою;

- письмове пояснення від ОСОБА_2 за 17.12.2023, з якого слідує, що вона проживає з чоловіком ОСОБА_1 та дітьми. 17.12.2023 близько 12:00 год. за місцем проживання чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла словесна сварка, в ході якої чоловік ображав її нецензурною лайкою та просив кошти на горілку. Дітей вдома не було;

- письмове пояснення від ОСОБА_1 за 17.12.2023, з якого слідує, що 17.12.2023 він був вдома та вживав спиртне. Потім почав просити у дружини ОСОБА_2 кошти на горілку, а остання відмовила, тому він почав лаятися нецензурною лайкою.

Дослідивши в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення також матеріали справи, суд доходить до переконання щодо наступного.

Відповідно до вимог стст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Тож, досліджуючи останній, разом із іншими, додатними до нього матеріалами, суд дійшов до таких висновків.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, зокрема у протоколі про адміністративне правопрушення зазначаються місце, ча вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальнівсть за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою юридичну відповідальність.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ № 769715 від 17.12.2024 складений поліцейським уповноваженого підрозділу поліції без додержання вимог статті 256 КУпАП і не може слугувати належним та допустимим доказов вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Так, норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту також Закон).

Згідно з пунктом 3 частини 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Саме по собі психічне насильство в сім`ї , із числа передбачених статтею 1 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, зокрема, умисність (з наміром досягнення бажаного результату), на що були спрямовані дії останнього по відношенню до потерпілої.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати положення статті 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 40-1, 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення правопорушення Серія ВАВ № 769715 від 17.12.2023 стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, а також потерпілим протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. КОСАР