Справа №579/306/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/634/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/306/24 за апеляційною скаргою захисника ВЕРНИГОРИ В. М. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21.03.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Вернигори В. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ВЕРНИГОРА В. М. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки огляд на стан сп`яніння був проведений за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, сертифікат відповідності на який був дійсний до 07.06.2023, і на момент огляду поліцейські не мали права його використовувати. Стороною захисту заявлялось клопотання про долучення до справи сертифіката відповідності даного газоаналізатора, однак суд відмовив у задоволенні цього клопотання, не обґрунтувавши таку відмову. Опитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що т/з під керуванням ОСОБА_3 він не зупиняв, а сертифікат на газоаналізатор втратив чинність.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21.03.2024 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік, а також стягнутий судовий збір.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 13.02.2024 о 00:32 у м. Кролевець по вул. Л. Українки керувала т/з Audi, д. н. з. № НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора Alkotester 6820, відповідно тесту № 890 результат огляду позитивний (2,17 проміле), чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Вернигори В. М., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 284476 від 13.02.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 керувала т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 2,17 0/00;

- відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовано, що водій ОСОБА_3 погодилась пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та погодилась з результатом такого огляду.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки з відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу задоволенню не підлягають.

Відповідно п. 10 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду на стан сп`яніння водія т/з, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у акті огляду на стан сп`яніння відбувається тільки фіксація вже отриманих результатів на підставі роздруківки зі спеціального технічного засобу, тобто цей акт є похідним, а не першочерговим джерелом доказів, і не може бути виданий окремо без наявності на те відповідного юридичного факту, встановленого з дотриманням правової процедури. При цьому за своєю структурою акт огляду на стан сп`яніння, окрім показників огляду, містить лише додаткові відомості щодо обставин правопорушення, як-то підстава огляду (ознаки сп`яніння), ПІБ свідків, їх місце проживання та позицію особи, щодо якої проводився огляд.

Так, за результатами огляду на місці зупинки т/з був встановлений стан сп`яніння водія ОСОБА_3 2,17 0/00 і саме цей результат огляду був зазначений поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 284476, а показник спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 був роздрукований на папері та підписаний власноруч ОСОБА_3 .

Зважаючи на наявність показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння, що фактично і стало підставою для складання протоколу, сама по собі відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння, хоч і є певним порушенням норм процесуального права, але істотно не впливає на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення, не спотворює змісту протоколу та автоматично не створює ситуацію, за якої цей процесуальний документ є недійсним, а усі докази недопустимими. Апеляційний суд зауважує, що при вирішенні цього питання необхідно виходити насамперед з істотності порушення прав, законних інтересів і свобод ОСОБА_3 , оскільки не усі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів та збирання доказів стороною провадження у справі є підставою для визнання цих доказів недопустимими, враховуючи при цьому те, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 встановлений на підставі сукупності належних і допустимих доказів.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про відсутність чинного сертифікату, що підтверджують можливість використання поліцейськими технічного засобу «Drager Alcotest 6820» та його належний стан, оскільки згідно чек-тесту Драгеру, за допомогою якого було здійснено огляд водія ОСОБА_3 остання процедура його калібрування проведена 17.08.2023, а міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 складає один рік, внаслідок чого поліцейські мали право використовувати цей засіб упродовж одного року з цієї дати, не ставлячи під сумнів його справність.

У разі ж наявності яких-небудь сумнівів в законності проведеного щодо неї огляду ОСОБА_3 не була позбавлена можливості пред`явити вимогу поліцейському надати їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, у тому числі і ставити питання (у разі незгоди) про проходження огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров`я, але таким правом не скористалась.

Що стосується доводів сторони захисту про складення протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 від 13.02.2024, хоча її прізвище ОСОБА_5 , то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки анкетні дані на правопорушника були узяті поліцейським з посвідчення водія останньої, а про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2024 і змінила своє прізвище на Буйвол поліцейських не повідомила (а. с. 17). При цьому свій паспорт з новим прізвищем ОСОБА_3 отримала лише 05.03.2024 (а. с. 34). Тобто, апеляційний суд не має сумнівів, що особа, яка 13.02.2024 о 00:32 у м. Кролевець по вул. Л. Українки керувала т/з Audi в стані алкогольного сп`яніння, і відносно якої поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і особа, яка була суддею суду першої інстанції визнана винною у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є однією і тією особою ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що опитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що т/з під керуванням ОСОБА_3 він не зупиняв, а сертифікат на газоаналізатор втратив чинність, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду вони не знайшли свого підтвердження. При цьому у поліцейських щодо ОСОБА_3 були підстави вважати, що вона керувала т/з і перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому повинна пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а ОСОБА_3 не мала права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Проведене дослідження зазначених доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_3 керувала т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21.03.2024 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника ВЕРНИГОРИ В. М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов