Справа № 352/1550/24
Провадження № 33/4808/838/24
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду від 15.08.2024 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України.

визнано винним за ч.5 ст.126 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять)років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

З постанови суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.05.2024 року о 17 год. 54 хв. в Івано-Франківському районі, с.Угринів на автодорозі Н- 09 320 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mazda 323", д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм права, під час її винесення судом не досліджено та не взято до уваги аргументи щодо відсутності складу правопорушення в його діях, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

При розгляді справи суд взагалі не з`ясував фактичних обставин справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду підлягає до скасування.

Крім того вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не заслухавши його доводи, які призвели до винесення незаконної постанови.

Просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

До початку апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу пілтримує в повному обсязі просить її задовольнити.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак суд який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконав.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Згідно ст.268 ч.1 КУпАП справа про адмінправопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто 15.08.2024 року без участі ОСОБА_1 , в матеріалах справи наявна довідки від 12.08.2024 року, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні в з діагнозом ГРЗ.

Однак, суддя першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 порушив його право на захист, а тому винесена ним постанова є незаконною.

Разом з тим, право на участь в судовому засіданні, є складовою права на захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного слід зробити висновок, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 7, 283 КУпАП постанова суду в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП є передчасним, й необґрунтованим.

Апеляційні доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні правопорушення не позбавлені правових підстав.

Постанова суду не може залишатися в силі у зв`язку з відсутністю переконливих мотивів про спростування заперечень своєї вини ОСОБА_1 . Суд при цьому обмежився загальними посиланнями на документи справи, однак не розкрив їх доказового змісту, не вказав, що вони підтверджують чи спростовують, що ставить під сумнів його остаточний висновок про доведеність вини правопорушника.

За таких обставин та процесуальних порушень апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає скасуванню.

За наявних сумнівів при обґрунтуванні висновку суду про винуватість ОСОБА_1 її слід було б направити на новий судовий розгляд. Однак, ст. 294 КУпАП не передбачає такого права апеляційного суду.

Судове провадження у цій справі ще не завершено, постанова суду першої інстанції не вступила в силу, тому апеляційний суд бере до уваги те, що в ній на цей час закінчився встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності, що є правовою підставою для скасування постанови суду і закриття справи на цій підставі.

Неможливо проводити судовий розгляд після закінчення строку давності у цій справі, що буде порушенням вимог ст. 247 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення чи перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності, що у цій справі є наявним станом на нинішній день.

Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності або її відсутність не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 18.05.2024 року, а на час ухвалення нині постанови апеляційним судом пройшло більше 3 місяців, то справа щодо ОСОБА_1 має бути закрита без продовження провадження, без дослідження й перевірки доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Така позиція судді апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі є процесуальною перешкодою для апеляційного суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Таким чином постанова суду не може залишатись в силі, вона підлягає скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_1 за строком давності без підтвердження його вини.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову Тисменицького районного суду від 15.08.2024 року щодо ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення на нього адміністративного стягнення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз