ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2268/24 Справа № 202/8712/24 Суддя у 1-й інстанції - Дребот І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Скрипченка Дмитра Віталійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Акулова А. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 24.06.2024 року 0 21 год.40 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Т0513 5 км Лиман-Ямпіль, керував транспортним засобом Audi 100 з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, безпосередньо задіяний до захисту Батьківщини та виконує військовий обов`язок в зоні безпосереднього зіткнення із ворогом та на момент винесення постанови суду першої інстанції перебував у зоні бойових дій, в польових умовах, без належного інтернет зв`язку, тому він був позбавлений можливості вчасно отримати постанову суду.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування усіх обставин справи, необґрунтованого визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні даного правопоршуення. Вказує на порушення права на захист, оскільки не був повідомлений належним чином, суд розглянув справу за його відсутності і він був позбавлений можливості приймати участь в судовому засіданні та надавати пояснення на свій захист.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує , що відеореєстратор поліцейського не містить весь відеозапис з самого початку і до закінчення складання протоколу. Суд першої інстанції зазначив присутність двох свідків, що не відповідає дійсності. Посилається на порушення працівниками поліції вимог пункту 8 Порядку №1103 та ст. 266 КУпАП, оскільки відомості в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені поясненнями двох свідків. Зазначає про порушення права на захист, не роз`яснено ОСОБА_1 право користування правовою допомогою. Складений протокол та додані до нього матеріали не містять будь-яких доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Судом допущена неповнота судового розгляду, а висновки, викладені в постанові суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Захисник Скрипченко Д. В. подав клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак на зв`язок не вийшов, натомість участь в апеляційному розгляді приймав захисник Акулов А. В., який підтвердив, що ОСОБА_1 та захисник Скрипченко Д. В. про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином і не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи від них також не надходило, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.

В судовому засіданні захисник Акулов А. В. підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_2 та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких останній бажав, щоб його захист його інтересів здійснювали захисники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнає, оскільки не керував транспортним засобом AUDI 100, номерний знак НОМЕР_1 . Вважає дії працівників поліції незаконними, а наявні у справі докази сфабрикованими. Підтверджує, що є військовослужбовцем зазначеної у протоколі військової частини та у вечірній час разом з його товаришами їхали на даному автомобілі по автодорозі Лиман-Ямпіль, де їх зупинили на блокпосту працівники поліції. При цьому він був пасажиром, не керував транспортним засобом та сидів на передньому пасажирському сидінні, працівники поліції перевіряли їх ретельно, але жодних порушень не знайшли. Оскільки він є власником даного автомобіля та почав з`ясовувати причини дій поліцейських щодо обшуку та перевірки, на що працівники поліції обурилися та наказали чекати на прибуття слідчо-оперативну групи. Оскільки товариші поспішали по службових справах, тому за ними приїхала інша машина, а він залишився один в очікуванні працівників поліції. Після цього, працівники поліції висунули підозру про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд, однак він їм пояснив, що не керував транспортним засобом, а водієм була інша особа. При цьому вказує, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, просто був дуже втомленим після декількох днів нічних виходів у бойових умовах. Однак поліцейські не зважаючи на це, все рівно наполягали на проведенні його огляду на стан сп`яніння та відсторонення від керування транспортним засобом. Працівники поліції створили обстановку психологічного тиску і він розгубився, бажаючи, щоб скоріше все це закінчити.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до повідомлення про судове засідання ОСОБА_1 викликався на 09 годину 30 хвилин 18 липня 2024 року, в той час як постанова винесена судом 17 липня 2024 року, при цьому підтверджень про отримання ним виклику в матеріалах відсутні та участі в судовому засіданні останній не брав і копія постанови йому відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП не надсилалась.

Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити його клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №799922 серії ААД від 24.06.2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та іншими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі, не дослідив належним чином усі обставини справи та не взяв до уваги усі наявні докази, у зв`язку з чим доводи захисника в цій частині є обґрунтованими, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової в суді апеляційної інстанції.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними та наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №799922 від 24.06.2024 ОСОБА_1 24.06.2024 о 21 годині 40 хвилин на автодорозі Т0513 5 км Лиман-Ямпіль керував транспортним засобом AUDI 100 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол був підписаний ОСОБА_1 та від надання пояснень останній відмовився, що засвідчив також підписом.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані направлення у медичний заклад та відеозапис з боді-камери поліцейського.

З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що працівники поліції встановивши особу ОСОБА_1 , з`ясували яким транспортним засобом останній керував, на що ОСОБА_1 підтвердив, що керував автомобілем AUDI, який належить йому, проте він не має водійського посвідчення взагалі. Надалі працівники поліції повідомили, щоб він був зупинений в комендантську годину без понятих, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest, так і в медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (далі - Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наразі немає підстав. При цьому з відеозапису дійсно спостерігаються ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами... і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами... та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом... на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом... на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З огляду на вищевикладені вимоги закону та з відеозапису також встановлено, що, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу - Драгер, або в медичному закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 без вагань відмовився, після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисту щодо порушення поліцейським порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, та пункту 8 Порядку №1103.

Твердження захисту в апеляційній скарзі та в поясненнях ОСОБА_1 про відсутність доказів керування ним транспортним засобом до його зупинки і він був пасажиром власного автомобіля є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 сам підтвердив, що керував автомобілем AUDI, який належить йому, однак водійського посвідчення він не має. Крім цього, ОСОБА_1 було зупинено на блокпості посеред траси в комендантську годину з метою перевірки документів у відповідності до вимог закону, і він не заперечував факт керування ним автомобілем та не вказував, що перебував пасажиром, а за кермом був його товариш.

КУпАП не встановлює вимог, що керування транспортним засобом встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та в їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 судом першої інстанції є слушними, однак суд апеляційної інстанції з метою дотримання його права на захист поновив строк апеляційного оскарження та надав йому можливість брати участь в розгляді його справи та захист його прав та інтересів здійснювали захисники.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи та відеозаписом боді-камери поліцейського у їх сукупності, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які захист тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису. Тому підстав для закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційним судом не встановлено.

За приписами п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху...

Отже, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією даної норми.

Водночас з матеріалів справи та відеозапису встановлено, що у ОСОБА_1 відсутнє водійське посвідчення та в судовому засіданні в апеляційному суді стороною захисту не надано підтверджень його наявності. Крім того в матеріалах справи міститься копія постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕНА №2469081 від 24.06.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху. У зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне не накладати на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги захисника, тому її слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок в дохід держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун