Справа № 171/815/24
Провадження № 3/177/706/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 8 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

працюючого ТОВ «ДніпроНафтогаз» на посаді слюсар-водій

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2024, ОСОБА_1 02.04.2024 о 23 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме хапав її руками за шию, штовхав у стіну, чим порушив Закон України «Про запобігання і протидію домашньому насильству». Його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за ознакою домашнього насильства фізичного характеру.

ОСОБА_1 в ході судового засідання вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що перебуває з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, вони проживають разом за вищевказаною адрескою як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. 02.04.2024 він разом зі знайомим, за місцем проживання, вживав алкогольні напої, відпочивали. Ввечері додому повернулася ОСОБА_2 та почала сварку, що йому не сподобалося, тому він мав намір забрати речі та йти з дому. З яких причин ОСОБА_2 викликала поліцію йому не відомо, оскільки він жодних дій вказаних у протоколі відносно неї не чинив, за шию не хапав та не штовхав. Підтвердив, що ймовірно в ході сварки словесно її образив, але фізичного насильства до потерпілої не застосовував. По приїзду поліції відносно нього було складено терміновий заборонний припис та він покинув місце проживання, куди повернувся зранку 03.04.2024 та ОСОБА_2 знову викликала поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази суду, надала пояснення про те, що жодний дій фізичного характеру ОСОБА_1 відносно неї не чинив. Підтвердила, що перебуває з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах. 02.04.2024 повернувшись з роботи, вона побачила ОСОБА_1 в компанії знайомого, які розпивали алкоголь. Вона зробила зауваження ОСОБА_1 , між ними виникла сварка та ОСОБА_1 почав збирати речі щоб піти з дому, на що вона, бажаючи залишити його в будинку, не допустити, щоб він покинув їх місце проживання, викликала поліцію та повідомила про те, що нібито ОСОБА_1 застосовує до неї фізичне насилля. Вказувала, що ОСОБА_1 жодного фізичного насилля до неї не вчиняв, за шию не хапав та в стіну не штовхав, вона ліктями не вдарялася. Вказувала, що вони обопільно обмінювалися образами, перетягували між собою одяг ОСОБА_1 , але фізичного насилля з боку ОСОБА_1 щодо неї не було. Підтвердила, що відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис, та він покинув їх місце проживання, а повернувся зранку 03.04.2024, та вона знову викликала поліцію, оскільки не могла знайти ключі, яких вимагав ОСОБА_1 ..

На запитання суду про те, чому вона повідомила поліцію про нібито застосування щодо неї фізичного насилля, ОСОБА_2 пояснила тим, що хотіла таким чином утримати чоловіка вдома. Пояснила, що розуміє протиправність своїх дій, адже фактично викликала поліцію щодо обставин, які не мали місце, при наданні пояснень поліції була попереджена про відповідальність за ст. 383 КК України.

Зазначила, що письмові пояснення наявні в матеріалах справи підписані нею, але заперечувала їх правдивість, заперечила зміст повідомлення на лінію 102, зафіксований в рапорті (заява ЄО за № 1235 від 03.04.2024), щодо того, що нібито ОСОБА_1 кидався на неї з ножем, ображав, а вона з легко одягненою дитиною втекла до свекрухи на АДРЕСА_4 . Потерпіла зазначала, що такого повідомлення на лінію 102 не робила, звідки у працівників поліції така інформація пояснити не змогла, але в подальшому вказувала, що можливо будучи схвильованою щось не так наговорила.

В підтвердження вини ОСОБА_1 , органом уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, суду надано лише письмові пояснення потерпілої та рапорт за її зверненням на лінію 102, зміст яких вона спростовувала у судовому засіданні даючи покази під присягою, а також пояснення ОСОБА_1 , який свою вину не визнавав, вказував на відсутність конфлікту з потерпілою. Будь-яких інших доказів, суду не надано, свідків до справи не залучено.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП, санкція даної статті передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема в рішенням Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати фабулу висунутого обвинувачення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд розглядає справи лише в межах висунутого особі обвинувачення та не може змінювати фабулу інкримінованого правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в вину ОСОБА_1 ставиться виключно застосування відносно потерпілої фізичного насилля, а факт застосування такого насильства спростовано в судовому засіданні самою потерпілою, суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП за ознаками домашнього насильства фізичного характеру.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги застосування судом положень п. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 251, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя М.В. Березюк