Справа № 438/1012/24 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 33/811/1262/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Кондратюка Тараса Анатолійовича, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кондратюка Тараса Анатолійовича на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з постановою судді, встановлено, що ОСОБА_1 , 01 червня 2024 року о 22 год 15 хв в м. Бориславі, вул. Коваліва 39, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння вимірювалось алкотестер Drager 6820, тест № 05066, результат 1,76 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 822235 вбачається, що ОСОБА_1 01 червня 2024 року о 22 год 15хв в м. Бориславі, вул. Коваліва 39, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_3 , і якому наніс механічні пошкодження, гр. ОСОБА_2 матеріальні збитки . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 в Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Кондратюк Т.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на такі доводи: постанова є незаконною та необгрунтованою; суд першої інстанції при розгляді справи неповно і не всебічно з`ясував фактичні обставини справи, дійшовши хибних висновків; було порушено норми матеріального та процесуального права.

Акцентує, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт умисного заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому зі сторони сусіда ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, а отже свідчення ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги через необ`єктивність.

Зауважує, що ОСОБА_1 не був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом, бо працівники поліції приїхали на виклик лише о 22 год. 46 хв., протокол було складено о 23 год. 45 хв., а огляд на стан сп`яніння було проведено о 23 год. 53 хв., тобто після складання протоколу.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Апеляційна скарга подана в частині оскарження постанови судді про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині, що стосується закриття провадження за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 постанова судді Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2024 року не оскаржується.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника адвоката Кондратюка Т.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 822212 від 01.06.2024 (а.с.2); роздруківкою приладу Драгер, результат огляду 1,76 ‰ (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); відеозаписом події (а.с.10), та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,76 ‰(а.с.6).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом огляду та наполягав на його проведенні у медичному закладі.

Окрім цього, як слідує з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат тесту 1,76 ‰, з яким останній погодився.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Оскільки, водій ОСОБА_1 , 01 червня 2024 року о 22 год 15 хв в м. Бориславі, вул. Коваліва 39, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння вимірювалось алкотестер Drager 6820, тест № 05066, результат 1,76 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 822212 від 01.06.2024 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є безальтернативним.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Кондратюка Т.А. без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк