Справа № 133/1320/24
Провадження № 33/801/768/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271477 від 27 квітня 2024, цього дня о 14:42 год. на автодорозі М-21 245 км у с. Махнівка Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Odyssey», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку у медичному закладі (лікаря-нарколога) відмовився на місці зупинки транспортного засобу під час безперервної відеофіксації нагрудного відеореєстратора №470796, №468855. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неповного врахування усіх обставин справи, з порушенням норма матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки обов`язковим було вказати про відмову від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки у відповідному акті, забезпечити доставку до найближчого закладу охорони здоров`я та лише у разі відмови від огляду у медичному закладі скласти відповідний протокол. Натомість акт про відмову від огляду на місці зупинки поліцейськими не складався. Крім того зазначає, що підозру у перебуванні у стані сп`яніння оголосив один поліцейський, а протокол про адміністративне правопорушення складала інша працівниця поліції, яка у цей час не була присутньою, оскільки оформлювала протокол про перевищення швидкості. В свою чергу він перебував у спокійному стані, ввічливо себе поводив, а висновки поліцейського не мають реальних підстав. Скаржник вказує, що того дня мусив поспішати до своєї матері у м. Київ, яка потребує догляду, а огляд лікарем зайняв би багато часу, тому він відмовився від огляду. Окрім того, долучений до справи відеозапис вважає неналежним доказом, оскільки він не є безперервним. Також ОСОБА_1 вказує, що після складання протоколу поліцейські дозволили керування автомобілем, що є забороненим. Такі дії поліцейським, на думку скаржника, засвідчують їх усвідомлення факту відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Ззвертає увагу на диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає, що інкримінований йому склад адміністративного правопорушення виключає відповідальність за вказаною статтею.

Одночасно із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови він отримав 18 липня 2024 року та у встановлений строк 23 липня 2024 року подав апеляційну скаргу. Однак постановою апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційна скарга була йому повернута. Усунувши обставини, що стали підставою для повернення скарги така була подана повторно з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як слідує із матеріалів справи, постанова Козятинського міськрайонного суду Вінницької області винесена 15 липня 2024 року. 23 липня 2024 року, тобто у межах встановленого законом строку, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції.

Постановою апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто, у зв`язку із тим, що вона взагалі не була підписана скаржником.

Апеляційна скарга на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області винесена 15 липня 2024 року повторно подана засобами поштового зв`язку 08 серпня 2024 року.

З огляду на наведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з п. 2 ч. 8 цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, а так само і за відмову осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння ( крім запаху алкоголю з порожнини рота ); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 згаданої вище Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271477 від 27 квітня 2024, цього дня о 14:42 год. на автодорозі М-21 245 км у с. Махнівка Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Odyssey», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку у медичному закладі (лікаря-нарколога) відмовився на місці зупинки транспортного засобу під час безперервної відеофіксації нагрудного відеореєстратора №470796, №468855, допустивши таким чином порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, у якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно доданого до протоколу рапорту поліцейського, під час несення служби у складі наряду «Юнкер 1030» 27 квітня 2024 року на адвотодорозі М-21 45 км у с. Махнівка Вінницької області був зупинений автомобіль «Honda», д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, а саме п. 12.4 Правил перевищення швидкості в населеному пункті, під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у визначеному законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2024 року доданий відеозапис з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовані події 27 квітня 2024 року.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними, належними достовірними та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За викладених фактичних, об`єктивних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 15 липня 2024 року, слід погодитися.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на порушенні порядку проведення огляду на стан сп`яніння, що полягає у не застосуванні на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими спеціальних технічних засобів для проведення огляду та відповідно відсутності фіксування такого огляду у акті.

Однак з такими доводами скаржника категорично погодитися не можна, оскільки він посилається на загальні правила виявлення ознак стану сп`яніння. Проте у даному випадку поліцейським виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, що в силу закону потребує проведення спеціальної процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за направленням поліцейського. У такому випадку складення окремого акту огляду поліцейським на стан сп`яніння законом не передбачено.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що ознаки сп`яніння виявлені та оголошені одним поліцейським, а протокол про адміністративне правопорушення складено іншою поліцейською, якої за твердженням скаржника у цей момент поруч не було, то суд такі доводи не бере до уваги, оскільки чинним Законом не передбачений обов`язок складання протоколу саме тим поліцейським, який виявив ознаки сп`яніння. При цьому ж слід зауважити, що із долученого до справи відеозапису убачається, що у момент, коли у ОСОБА_1 поліцейським були виявлені та оголошені ознаки сп`яніння та висунута вимога щодо проходження огляду у медичному закладі обоє поліцейських перебували поряд із автомобілем скаржника.

Суд також критично оцінює аргументи скарги про неналежність як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських внаслідок того, що він не є безперервним.

Проте з такими доводами скарги категорично погодитися не можна, адже вони цілком спростовуються тим же відеозаписом, який є повним та безперервним; ним зафіксований хід подій від моменту встановлення особи водія до ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення. Тобто такий відеозапис усупереч доводам скаржника є належним та допустимим доказом у цій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що водія не було відсторонено від керування є безпідставними, оскільки саме по собі незастосування працівником поліції відсторонення від керування автомобілем водія не є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого статтею 266 КпАП України, яке тягне за собою недійсність доказів і не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Інші твердження апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження скаржника з приводу відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених у суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та, відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий