Справа №: 297/3767/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має 3 неповнолітніх дітей, непрацюючого, зі слів раніше не судимого,

за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286017, складеного 20.08.2024 року за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, 20 серпня 2024 року близько 22:30 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби «Велика Бийгань(територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані 2500 метрів до державного кордону на напрямку 214 прикордонного знаку був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 намагався незаконно перетнути державний кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску в пішому порядку в складі групи осіб, чим порушив статті 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення - не є правдою. Зазначив, що він має право виїзду за кордон на законних підставах, має 3 неповнолітніх дітей, хворіє на онкологічне захворювання, а також має військово-обліковий документ. Не бажав незаконно перетинати кордон. Пояснив, що він власник мікроавтобуса марки Mercedes Sprinter, який віддав своєму знайомому, який возив людей в Чехію. В той день, він мав віддати та довезти до його кордону, а інша знайома жінка повинна була переїхати на ньому через прикордонний пункт. Ця жінка передзвонила ОСОБА_1 і сказала, що перетнула кордон у с. Косонь і сказала, щоб він приїхав до неї додому в с. Баркасово. У зв`язку з цим, він, ОСОБА_1 , пояснив, що він і його двоюрідний брат ОСОБА_2 поїхали з м. Берегове до цієї жінки на машині марки Scoda Octavia, де він, ОСОБА_1 , був водієм. Проїжджаючи поблизу с. Велика Бийгань прикордонний пост, прикордонники попросили у них військово-облікові документи. У ОСОБА_2 був лише документ на телефоні у електронному додатку Дія. Говорили їм, що якщо вони не мають військово-облікових документів, то потрібно заплатити штраф у розмірі 850 грн. Про те, що склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відносно нього, він, ОСОБА_1 , дізнався 3 дні назад.

Заслухавши ОСОБА_1 та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне затримання від 20.08.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення №286017 від 20.08.2024 року, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 були виявлені та затримані, під час намагання незаконного перетину державного кордону України з Угорщиною поза пунктом пропуску в пішому порядку (а.с. 1).

При цьому, вказані обставини не відповідають дійсності, жодними доказами не підтверджені, позаяк із самих наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 випливає, що 20.08.2024 року ОСОБА_1 був зупинений на пості разом з двоюрідним братом ОСОБА_2 в напрямку с. Велика Бийгань і наміру незаконно перетинати кордон у нього не було.

Так, згідно з долучених за клопотанням ОСОБА_1 копії свідоцтва про шлюб та копій свідоцтва про народження дітей, вбачається, що він одружений та має 3 неповнолітніх дітей.

Крім того, із долученої копії закордонного паспорта, у ньому містяться проставлені штампи прикордонної служби , з чого випливає, що в квітні, травні, він регулярно виїжджав за кордон через прикордонний пункт пропуску. Тобто, згідно вимог ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Наведені обставини підтверджують, що ніякої необхідності незаконно перетинати кордон у ОСОБА_1 не могло бути.

Крім того, не відповідає дійсності і та обставина, що він був затриманий у пішому порядку, оскільки він їхав на автомобілі марки Scoda Octavia.

Тобто, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані жодні докази на підтвердження обставин, викладених у самому протоколі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням вищенаведеного, суд проаналізував складений протокол про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне затримання, а також надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , які не містять жодних належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктом пропуску через державний кордон України в складі групи осіб в пішому порядку.

За таких обставин, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є недоведеною.

У зв`язку з цим, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП слід закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Лайош ГАЛ