Справа№ 953/8783/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., розглянувши матеріал, що надійшов з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2024 о 17 годині 11 хвилин в м. Харкові по вул. Максима Рильського (Сидора Ковпака) буд. 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA, державний реєстрацій номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинники за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 або проведення огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат К.В. Мартовицький просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважав, що поліцейськими при оформлені матеріалів було допущено ряд порушень, зокрема: вимога поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною, оскільки здійснена без залучення представника Військової служби правопорядку, відеозапис ЕПР1 125478 здійснений з мобільного телефона та не містить дати та часу фіксації подій, відповідно не може бути належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис з нагрудних камер не є безперервними та не відображають всіх обставин збирання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення. Працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, проте даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на необхідність дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, в судовому засіданні присутній адвокат Мартовицький К.В., який реалізує право ОСОБА_1 на правову допомогу відповідно до ст. 268 КУпАП.

Суд, заслухавши представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125478 від 08.09.2024, в якому, зокрема, безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння); направленням на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 08.09.2024 з зазначенням встановлених ознак алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; долученими до протоколу відеозаписами; рапортом поліцейського від 08.09.2024.

Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлено гарантії захисту прав і законних інтересів водія, а також процесуальні запобіжники можливим зловживанням з боку працівників поліції.

Суд зважає на те, що згідно із п.2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції.

З матеріалів справи, зокрема, даних протоколу та направлення вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду (п.п. 1,9 Розділу ІІ інструкції).

Положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.

З досліджених відеозаписів судом вбачається, зокрема, з наданого відеозапису «export-o78bu» (00 хв. 45 с. 02 хв. 17 с.): поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що зупинка здійснена у зв`язку із підозрою щодо вчинення ним адміністративного правопорушення; водію повідомлено щодо виявлених ознак алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, на що ОСОБА_1 відмовився; роз`яснено, що така відмова є порушенням та підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП; ОСОБА_1 зазначив, що він розуміє наслідки своїх дій, знає процедуру, оскільки є юристом.

На дослідженому відеозаписі «export-o78bu» видно, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом. З дослідженого відеозапису ЕПР1 125478 вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом KIA, державний реєстрацій номер НОМЕР_2 . Останній відеозапис не містить вказівки на дату та час зйомки, водночас, зафільмовані обставини щодо місця події, учасників, світлового часу доби повністю узгоджуються з відеозаписами здійсненими нагрудними камерами поліцейських.

Крім того, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, окрім іншого, також встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, суд дійшов висновку, що з відеозапису, який працівники поліції долучили до матеріалів цієї справи, поза розумним сумнівом вбачається, що подія, яка зафільмована на відеозаписі, безпосередньо стосується подій, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №125478 від 08.09.2024. Відтак, доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються матеріалами справи.

Досліджені відеозаписи не містять беззаперечної інформації щодо роз`яснення прав та обов`язків особі, щодо якої складався протокол, зокрема, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України має тлумачитися на користь ОСОБА_1 .

Водночас, при досліджені відеозапису «export-o78bu» судом встановлено, що працівники поліції не перешкоджали ОСОБА_1 в наданні пояснень, ними було роз`яснено наслідок відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 подякував за роз`яснення йому прав та зазначив, що він є юристом, відповідно він розуміє як саму процедуру, так і наслідки його відмови.

Слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП.

Про обізнаність прав, передбачених ст. 268 КУпАП, свідчить також те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до професійного захисника, який здійснював його захист при судовому розгляді справи.

Отже, під час розгляду цієї справи були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що зупинка транспортного засобу здійснена на підставі п.3 ч.1 ст. 35 закону України «Про національну поліції», тобто якщо є інформація, що свідчить про причетність водія адміністративного правопорушення.

Суд також ставиться критично до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був відбуватися за правилами ст.266-1 КУпАП з залученням представників Військової служби правопорядку, з наступних підстав.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивною стороною правопорушення, є керування транспортними засобами в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Суб`єктом правопорушення є водії транспортних засобів.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння закріплений законодавцем саме в ст. 266 КУпАП, чим і користувались працівники поліції у цій справі.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що працівники поліції обґрунтовано керувались вимогами ст. 266 КУпАП під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення саме за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими та розцінюються як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Суд зауважує, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 згідно із обліковими даними НАІС ДДАІ отримував посвідчення водія НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на нього слід накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.

При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП враховує майновий стан правопорушника: наявність сталого джерела доходів та офіційного заробітку; характер вчиненого правопорушення, яке є умисним і грубим порушенням ПДР України; особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.34, ст.35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зауважує, що відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Водночас, у цій справі ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності будь-яких доказів, що вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення було здійснено при виконанні службових обов`язків або у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань, або виконував обов`язки військової служби.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Проте, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11.09.2024 відмовила у прийняті до розгляду справи №567/79/23, зазначивши, що із часу прийняття нею 09.10.2019 постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 02.02.2024 у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19, вбачається, що застосування п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» обмежується статтями 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто нормами права, які передбачають надання пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Відтак, суд дійшов висновку, що з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя: Кіндер В. А