Справа № 594/1838/24
Провадження № 3/594/728/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, що надійшли від начальника відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 222300 від 27 листопада 2024 року вбачається, що 27 листопада 2024 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , по місцю проживання, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону криків, образ нецензурними словами, чим завдав шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що домашнього насильства не вчиняв. Між ним та матір`ю тривалий час існують неприязні відносини з приводу користування належної їм на праві власності квартири. Так, він , мати та його сестра є співвласниками, коже 1/3 частки, квартири АДРЕСА_2 . Мати тривалий час вчиняє йому різного роду перешкоди щодо користування належним йому житлом, в тому числі створює несприятливі умови накопичує різного роду сміття, вчиняє сварки та скандали, звинувачуючи його у насильницький діях по відношенні до неї, часто, при цьому, викликаючи поліцію. Свідків таких дій ніколи не буває, що надає матері право стверджувати про будь-які обставини, які за її версією мали місце. Саме так відбулось і 27 листопада 2024 року. Сварка між ними виникла з приводу його проживання у квартирі разом із дружиною. Певний час проживав у м. Хмільницькому, але в силу зміни обстановки, близько місяця тому повернувся у смт.Скала-Подільська. Працівники поліції, які прибули за викликом матері, його пояснення до уваги не брали.

Потерпіла ОСОБА_2 показала, що проживання з сином в одній квартирі є неможливим, омсскільки такий зловживає спиртними напоями, по відношенні до неї проявляє агресію, вимагає, щоб вона перейшла жити в інше місце. При цьому, погрожує її фізичною розправою, що мало місце 27 листопада 2024 року, коли син погрожував їй ножем. Саме з метою припинення такої його поведінки повідомила про подію поліцію. З сином проживати в одній квартирі не бажає, тому розраховувала на те, що працівники поліції, зважаючи на її повідомлення про негативну поведінку сина, заборонять йому користуватись квартирою. Проила суд також прийняти аналогічне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається - умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.

КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що, за переконанням суду, має місце у даному випадку. Оцінка таких дій ОСОБА_1 як крики, нецензурна лайка, саме як домашнього насильства, без з`ясування природи та причин конфлікту, який виник між ним та матір`ю, свідчить про невміння працівників поліції давати правильну правову оцінку неправомірним діям винної особи.

Сварка не вказує на дії психологічного характеру одного члена сім`ї на іншого. Суд не компетентний розв`язати родинний конфлікт у порядку КУпАП. Не кожен конфлікт домашнє насильство.

Дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, вказують виключно на перелік вчинених ОСОБА_1 дій, без зазначення причин та обставин, які до цього призвели. Мета, яку переслідував винний, працівниками поліції не встановлена. А тому, висновок працівника поліції щодо наявності у його діях саме ознак домашнього насильства викликає природній сумнів з огляду як на пояснення порушника, так і потерпілої, які вказують виключно на сварку, яка мала місце між ними.

Крім того, дані протоколу не містять відомостей щодо завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, останні містять лише припущення відповідальної особи щодо настання таких. Не здобуто доказів цього і в ході судового розгляду.

Як встановлено судом, між сторонами триває конфлікт щодо спільного проживання у квартирі, власниками якої у частці 1/3 є кожен з них. Взаєморозуміння щодо спільного проживання знайти не можуть. Такі обставини сторонами в ході судового засіданні не заперечувались, при цьому, кожна сторона ствердила про наявність між ними спірних питань з цього приводу.

Тому, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 по відношенні до своєї матері у даному випадку не є формою домашнього насильства. Що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного КЦС ВС 15.11.2024 р. у постанові № 727/614/24, згідно якого вчинення особою дій з метою усунення перешкод, які чиняться йому, у доступі до будинку шляхом виклику поліції, повідомлення про вселення до будинку, частина якого, належить йому на праві власності, не є формою домашнього насильства, виключаючи умисне позбавлення заявника та дітей житла або можливості користування ним.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що на час розгляду справи доказів наявності складу та події адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 суду не надано, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд.

Суддя: