Справа № 298/686/24
Номер провадження 3/298/449/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Волосянка Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на ПЧ-16 «УкрЗалізниця», за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941478 від 2 квітня 2024 року, складеного поліцейським СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Гондорчин В.О., 2 квітня 2024 року близько 20.00 год. в АДРЕСА_1 , виникла сварка між гр. ОСОБА_2 та свекром гр. ОСОБА_1 , в ході якої ображала останнього нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила психологічне насильство.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941478 від 2 квітня 2024 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , міститься підпис останньої про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_2 мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами остання не скористалася.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_2 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст.268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 173-2 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що ввечорі в день події його невістка ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила з ним сварку. Подібні ситуації виникають часто, оскільки невістка зловживає спиртними напоями. Перебуваючи під впливом алкоголю, невістка погрожує спалити хату. Повідомив, що ОСОБА_2 періодично не ночує вдома, не займається вихованням своїх трьох дітей, діти безпричинно не відвідують школу, про що він повідомляв службу у справах дітей, однак це виявилось безрезультатним. Повідомив, що діти мають пригнічений стан і живуть у постійному стресі. Його син ОСОБА_3 - батько дітей і чоловік ОСОБА_2 має нову сім`ю і не проживає разом з ними. Розповів, що у невістки проблеми з алкоголем, однак добровільно пройти лікування вона не погоджується. Постійно вчиняє з ним і його дружиною сварки, так як вони проживають в одному дворогосподарстві. Показав, що тяжких наслідків того дня не сталося, невістка просто сварилася з ним, але він хвилюється за дітей, які бачать всю ту негативну обстановку.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, дії останньої за вказаною частиною статті 173-2 КУпАП, кваліфіковані вірно.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941478 від 2 квітня 2024 року, яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, містить підпис ОСОБА_2 про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання примірнику протоколу;

- рапортом інспектора відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області Фетько-Долгірєва Д.В. від 02.04.2024 року, згідно якого 2 квітня 2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №822 від 02.04.2024 року, а саме: цього ж дня о 20 год. 17 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 2 квітня 2024 року о 20-ій год. 17 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка з невісткою. Заявник ОСОБА_1 ;

- листом заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області І.Машкаринець від 02.04.2024 року, про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відомостей до ЄРДР;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.04.2024 року, в яких вона пояснює, що близько 20.00 год. прийшов додому її син ОСОБА_4 із футболу та пішов до будинку свекра, через 20 хв. вона пішла до будинку свого свекра та сказала, щоб ішов до її будинку, на що її свекор гр. ОСОБА_1 сказав, що вона не знає виховувати дітей і ОСОБА_5 залишиться в його будинку, через що вона почала кричати на свекра;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 2 квітня 2024 року, в яких вона зазначає, що в повному обсязі підтримує надані її чоловіком громадянином ОСОБА_1 показів, щодо неправомірних дій їхньої невістки громадянки ОСОБА_2 .

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, дії останньої за вказаною статтею КУпАП кваліфіковані вірно.

Водночас, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя керується вимогами ст. ст.23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вказане, беручи до уваги особу порушника ОСОБА_2 , відсутність доказів притягнення останньої раніше до відповідальності за аналогічні правопорушення, ступінь її вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також позицію потерпілого ОСОБА_1 , яка повідомила про обставини події та його ставлення до ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1ст.173-2 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі закрити, що буде достатнім для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

Суд враховує норми ст.40-1 КУпАП, за змістом яких судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а отже, підстави для стягнення судового збору в даній справі відсутні.

Керуючись ст.252,283, п. 3 ч. 1 ст.284,285,287 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_2 - закрити.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.