ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2195/24 Справа № 175/8106/24 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Татарко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Авраменка Олександра Юрійовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.

У постанові суду зазначено, що 13.04.2024 о 00:20 годині, в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, смт. Обухівка, вул. Вознесенська, 121, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої, винесеної з грубим порушенням норм матеріального та процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції формально віднісся до дослідження доказів обставин вчинення правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак останній під час розгляду справи з такими обставинами не погодився та пояснив, що працівники поліції вчинили ряд суб`єктивних, упереджених та необ`єктивних дій, спрямованих на встановлення його вини.

Так, у працівників поліції не було в наявності технічного приладу Драгер, за допомогою якого можна пройти тест на наявність алкоголю в крові. Сам працівник поліції до початку здійсненні відеозапису попередив ОСОБА_3 про даний факт, тим самим попросив останнього відмовитись від проходження тесту на місці і він, у свою чергу, не буде приймати міри щодо вилучення його автомобіля та водійського посвідчення.

Такі обставини відомі свідкам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Під час розгляду справи ОСОБА_1 направив клопотання про допит вказаних свідків з метою підтвердження або спростування наведених обставин, однак суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання.

Крім того суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зазначає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення і направлення на огляд є основними доказами правопорушення, а вони складені з порушенням вимог Інструкції та ст.256 КУпАП, це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, у протоколі вказано, що до протоколу долучено матеріали справи, однак конкретних посилань на докази не має. Отже немає конкретних посилань на доказову базу, яка спрямовується на доведення винуватості ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься направлення особи на огляд для встановлення стану алкогольного сп`янінням, в якому відсутні назва медичного закладу, куди саме направляється особа, а також відсутні дані про особу, яка виписувала направлення та її підпис. Отже таке направлення є формальним і не має юридичної сили.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонювали.

Крім того захисник зазначає, що в матеріалах справи міститься електронний носій (компакт-диск) із відеозаписом. В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не міститься інформації про наявність такого доказу, як відеозапис. Немає посилань і на те, що було застосовано відеозйомку. Таким чином надання з боку правоохоронних органів доказів, які не зазначені в протоколі, є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 15.11.2018 року (справа № 524/5536/17), відеозапис, поданий на підтвердження факту порушенням позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у разі, якщо оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічних засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Апелянт також вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідків є інформація про свідка ОСОБА_4 , однак відсутня її адреса мешкання.

Щодо порушення судом норм процесуального права, адвокат зазначає, що суд першої інстанції не дослідив відеозапис, наявний в матеріалах провадження. На зауваження сторони захисту щодо необхідності дослідження цього доказу, суд послався на те, що відеозапис буде досліджений у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення. Однак із нарадчої кімнати суд вийшов через дві хвилини, що свідчить про те, що доказ у вигляді відеозапису судом досліджено не було.

Враховуючи викладене, захисник просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2024 у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Татарко О.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Додатково суду захисник зазначив, що у протоколі про адмінправопорушення відсутнє посилання на здійснення відеофіксації, а в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених судом обставин. Крім того вказав на безпідставне залишення судом без задоволення клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків, покази яких мають істотне значення для вирішення справи.

Сам ОСОБА_1 свою вину не визнав, але не заперечував факту вчинення ним ДТП за встановлених судом обставин та складення щодо нього адмінпротоколу за ст.124 КУпАП. При цьому пояснив, що працівники поліції самі запропонували відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пообіцявши, що у суді його тільки оштрафують, без позбавлення водійського посвідчення. В іншому випадку погрожували забрати водійські права, а він працює водієм на підприємстві і це його налякало.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені матеріали провадження.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 492622 від 13.04.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 13.04.2024 о 00 годин 20 хвилин в с. Обухівка, вул. Вознесенська, 121, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Alkotest Drager 6810 ARBU-0594 та у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідній графі зазначено свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вказано адреси їх проживання.

У графі «До протоколу додаються» вказано «матеріали справи».

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено з правопорушенням згоден.

Зафіксовано, що тимчасово документи не вилучались, оскільки були пред`явлені водієм за допомогою застосунку «Дія». Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що мається підпис ОСОБА_1 у відповідній графі. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 та його копія отримана останнім.

З Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що водій ОСОБА_1 , у присутності двох свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Alkotest Drager 6810 ARBU-0594. Акт підписаний свідками та інспектором поліції, який його склав (а.с.2).

Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.04.2024, о 02.00 годин ОСОБА_1 було направлено на огляд до медичного закладу. Зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Також працівниками поліції до матеріалів справи долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 492623 від 13.04.2024, відповідно до якого водій ОСОБА_1 13.04.2024 о 00 годині 20 хвилин в с. Обухівка, вул. Вознесенська, 121, керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору та паркан, в результаті ДТП постраждалих немає, автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.4).

З фототаблиці, наявної в матеріалах провадження, вбачається, що працівниками поліції зафіксовано розташування автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 після скоєння ДТП, пошкодження транспортного засобу, пошкодження паркану (а.с.11-15).

Згідно рапорту інспектора СРПП ВП8 лейтенанта поліції Вовчок В.Г., під час несення служби 13.04.2024 від лінії 102 надійшов виклик про ДТП без потерпілих в с. Обухівка. Прибувши на місце встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на електроопору та паркан. Стосовно водія ОСОБА_1 складено протоколи за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД №492622 та за ст. 124 КУпАП серії ААД № 492623.

З пояснень свідка ОСОБА_4 убачається, що 13.04.2024 її було залучено працівниками поліції в якості свідка з приводу того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У присутності свідка водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.6).

Письмові пояснення свідка ОСОБА_6 аналогічні поясненням свідка ОСОБА_4 (а.с.7).

Крім того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 власноручно зазначив, що 13.04.2024 близько 00.20 годин за адресою: м. Дніпро, вул. Вознесенська, він керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в сторону м. Дніпра, де поблизу будинку № 121 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив занос автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на елекроопору та паркан, пошкодивши їх. В результаті ДТП тілесних ушкоджень не отримав, медичної допомоги не потребує. Автомобіль отримав механічні пошкодження. По приїзду працівників поліції та в ході спілкування з ними, йому було повідомлено про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та у присутності двох свідків запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він відмовився (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься в одному файлі на одному СВ-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.16).

Так, на диску наявні два відеофайли.

Перший відеофайл VID 06F-800-0341, тривалістю 00:37:06-00:39:20 годин містить запис з нагрудної камери поліцейського від 13.04.2024, з якого вбачається, як працівник поліції підходить до водія ОСОБА_1 та запитує, чи це він керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 та скоїв ДТП.

ОСОБА_1 відповів: «Так».

Далі працівник поліції попросив представитись свідків, які вказали себе як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

У присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , працівник поліції запропоновував водію ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер або у медичному закладі у встановленому законом порядку, на що останній о 00:38:23 годин запису сказав: «Я відмовляюсь».

Працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 , що він може відмовитись від проходження запропонованого огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак у такому разі щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду.

Водій ОСОБА_1 сказав: «Я розумію».

Працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на що останній вказав, що його права, зокрема і право на допомогу адвоката, йому зрозумілі.

О 00:39:09 годин запису працівник поліції ще раз запитав у водія ОСОБА_1 , чи дійсно він відмовляється від проходження запропонованого огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, і водій ОСОБА_1 сказав: «Так».

На запитання поліцейського чи визнає він своє вину у тому, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 о 00:39:14 годин запису вказав: «Признаю».

Працівник поліції повідомив, що відеозапис переривається для складання адміністративних матеріалів.

На відеофайлі VID 39F-800-0342 тривалістю 02:02:41-02:05:39 зафіксовано, як працівник поліції запитав у водія ОСОБА_1 , чи потребує він медичної допомоги, останній повідомив, що не потребує.

Далі працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього складено два протоколи про адміністративну відповідальність за ст.124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП, оголосив ці протоколи, зазначив дату, час та місце розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Водій ОСОБА_1 підписав протоколи про адміністративні правопорушення, зазначивши, що з правопорушеннями згоден.

Отже, зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, поясненнях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , а також самого ОСОБА_1 спростовують твердження сторони захисту про відсутність в діях останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та про відсутність у справи належних доказів його вини.

Хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та факт його зупинки працівниками поліції, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці вчинення останнім ДТП, так і у медичному закладі.

При цьому апеляційний суд враховує й те, що, зазначаючи в апеляційній скарзі про відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апелянт не заперечує факт вчинення останнім ДТП, за що ОСОБА_1 , згідно копії наданої канцелярією Дніпровського апеляційного суду з ЄДРСР постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровьскої області від 01 липня 2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність у справі доказів вини останнього.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як убачається з долученого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, після прибуття на місце ДТП, працівники поліції у присутності двох свідків неодноразово пропонували пройти водію ОСОБА_1 огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння, як на місці за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер, так і у медичному закладі. При цьому останньому були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також роз`яснено, що у разі відмови водія від проходження такого огляду, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Водій ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію поліцейських пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння відмовлявся, при цьому зазначав, що це він керував транспортним засобом, скоїв ДТП, від проходження огляду відмовляється, свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень - визнає.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2024, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції вчинили ряд суб`єктивних, упереджених та необ`єктивних дій, спрямованих на встановлення вини ОСОБА_1 , які полягають у тому, що у поліцейського не було в наявності технічного приладу Драгер, про що він повідомив водію до початку відеозапису, тим самим попросив його відмовитись від проходження тесту на місці, а поліцейський у свою чергу не буде приймати міри щодо вилучення автомобіля ОСОБА_1 та його водійського посвідчення, - не заслуговують на увагу.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ААД №492622 вбачається, що водій надав працівника поліції для ознайомлення своє водійське посвідчення в електронному вигляді через застосунок Дія. Яким чином, за версією апелянта, мало би відбутися вилучення водійського посвідчення, пред`явленого в електронному вигляді, а також з якою метою працівникам поліції потрібно було вилучати як посвідчення водія, так і автомобіль ОСОБА_1 , після скоєння ним ДТП, захисником не зазначено.

Доказів упередженого ставлення працівників поліції до водія ОСОБА_1 , як і доказів відсутності у них газоаналізатора Драгер, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано. Водночас на наданому поліцейськими відеозаписі видно, що ОСОБА_1 були ґрунтовно роз`яснені його процесуальні права, у присутності свідків неодноразово пропонувалося пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння, як на місці ДТП з допомогою газоаналізатора Драгер, так і у медичному закладі. Роз`яснення наслідки відмови від проходження такого огляду. При цьому водій ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду, поводив себе спокійно, цілком визнавав свою провину як у скоєнні ДТП, так і у відмові від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, жодного зауваження щодо дій працівників поліції, зокрема щодо відсутності у них алкотестеру Драгер, чи бажання останнього пройти запропонований огляд, не зазначав. Така ж позиція водія ОСОБА_1 викладена ним власноручно у письмових поясненнях.

Згідно наявного відеозапису, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 також не зазначали будь-яких зауважень чи клопотань під час відмови, за їх участю, водія ОСОБА_1 від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Письмові пояснення свідків узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_1 , протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Твердження захисника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків, є неспроможним, оскільки, як убачається з протоколу судового засідання та його технічного запису, дослідженого апеляційним судом під час перевірки апеляційних вимог, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про виклик та допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яким, як зазначено у клопотанні відомо обставини, при цьому зазначивши підстави та мотиви відмови. Сукупність досліджених доказів, дозволяли суду встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи та ухвалити законне рішення.

Водночас слід врахувати, що сторона захисту не скористалася своїм правом заявити аналогічне клопотання про виклик свідків на стадії апеляційного розгляду.

Аналізуючи апеляційні вимоги адвоката про те, що протокол про адміністративне правопорушення і направлення на огляд водія складені з порушенням вимог Інструкції та ст.265 КУпАП, оскільки у протоколі не зазначено конкретні посилання на докази, які долучаються до протоколу; у графі про свідків відсутня адреса місця мешкання свідка ОСОБА_4 ; а направлення на огляд не містить назви медичного закладу, куди саме направляється водій для проведення огляду та не містить підпису особи, яка виписувала це направлення, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 492622 від 13.04.2024, він містить усі необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП та Інструкції.

Зокрема у графі Свідки та потерпілі зазначено свідка: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 . Отже твердження захисника про те, що у протоколі не зазначено місце проживання свідка ОСОБА_4 , не відповідають дійсності.

У графі До протоколу додаються зазначено матеріали справи. На переконання апеляційного суду, не зазначення у даній графі протоколу назви кожного процесуального документу, який додається до протоколу, не є порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 256 КУпАП та Інструкції, та не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом.

До такого ж висновку дійшов апеляційний суд і щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що наявне в матеріалах справи Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння не містить назву медичного закладу, куди направляється водій та не містить підпису посадової особи, яка його склала, оскільки наведені недоліки, враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці ДТП, так і у медичному закладі, не спростовують обставин адміністративного правопорушення, підтверджених сукупністю наявних доказів.

Апеляційний суд зазначає, що зміст статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 свідчить про те, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, а тому направлення на огляд до закладу охорони здоров`я видається лише у разі згоди водія пройти огляд у такому закладі. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським на місці ДТП, так і у закладі охорони здоров`я, у поліцейського були відсутні підстави для складання направлення на проведення його огляду у відповідному закладі.

Не передбачають наведені вище вимоги закону і зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення інформації про наявність у справі такого доказу, як відеозапис. При цьому, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції не дослідив відеозапис, наявний в матеріалах справи. Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, дослідив наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, зокрема і наданий працівниками поліції відеозапис з нагрудних камер поліцейських, у сукупності з іншими доказами та надав йому відповідної правової оцінки. Тому твердження сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було досліджено наданий працівниками поліції відеозапис, є необґрунтованими.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Авраменка О.Ю. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Авраменка Олександра Юрійовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО