Справа № 383/866/24
Номер провадження 3/383/504/24
ПОСТАНОВА

18 липня 2024 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., при секретарі судового засідання Могиленко В.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

18 липня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючому судді Бондаренко В.В., яка мотивована тим, що суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання від 18 липня 2024 року про передання матеріалів адміністративної справи відносно нього начальнику Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України. Крім того зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно нього за ст.173 КУпАП а графі «правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду потерпілому» не вказано розмір в сумовому виразі, як це передбачено ст.ст. 40,251, 256, 245 КУпАП. Однак суддя не повернув справу до органу поліції для належного оформлення, тому є сумніви в упередженості та не об`єктивності судді в подальшому розгляді справи.

Дослідивши заяву про відвід судді приходжу до наступного висновку.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає норм, які регламентують підстави та порядок розгляду заяви про відвід судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, враховуючи викладене, а також вимоги ст.9 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, вважаю, що розгляд заяви про відвід в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим.

Так, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

З огляду на те, що обставини, викладені в заяві про відвід є надуманими, так як відвід заявлений до розгляду клопотання, а обґрунтованих доводів, які б викликали сумнів в неупередженості та необ`єктивності судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення заявником не наведено і в судовому засіданні не встановлено, приходжу до висновку про відсутність підстав для відводу судді Бондаренко В.В., у зв`язку з чим у задоволенні заявленого відводу слід відмовити. Незгода з рішеннями та процесуальними діями судді не є підставою для його відводу.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.9 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Бондаренко В.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бондаренко