Провадження № 33/812/360/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Маржина Т. В.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючого судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Ковальського Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисниці адвокатки Архипової К. Г. на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 червня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 21 лютого 2024 року о 1 годині 05 хвилині в місті Первомайську Миколаївської області по вулиці Тихій водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки водій відмовився та пройшов огляд у медичному закладі, де за висновком №18 встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння. Проходження огляду водія зафіксовано за допомогою відеозапису з нагрудної камери поліцейського. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Ліповського О. В.. просить скасувати постанову судді через істотні порушення процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку апелянтки суд не врахував той факт, що поліцейські пред`явили до нього неправомірні вимоги в той час, коли він не був учасником дорожнього руху, так як сидів у автомобілі, який був припаркований у дворі будинку. Усі дії працівників поліції зафіксовані з порушенням, так як відеозаписи зроблені на незрозумілий пристрій, не є безперервними, та на них не зафіксовано момент складення протоколу про адміністративну відповідальність. Також спочатку розмову з водієм проводив один поліцейський, а потім інші поліцейські проводили заходи з пред`явлення вимоги про проходження огляду та доставили особу на огляд.

Не доведено у справі причини зупинки транспортного засобу, оскільки за їх відсутності на підставі постанови ВС від 15.03.2019 у справі №686/11314/17, усі інші дії поліцейських є незаконними, зокрема і вимога про проходження огляду.

Сам огляд проведено через тривалий час після зупинки, аж 21 лютого 2024 року о 2.07, тобто на наступний день.

Крім того до протоколу не додано направлення водія для проведення огляду, що є обов`язковим у даній категорії справ.

Судом допущені процесуальні порушення, з огляду на вихід із нарадчої кімнати та витребування даних про проведення повірки технічного засобу, який використовувався у лікарні. Однак, надане на вимогу суду свідоцтво про повноваження не підтверджує проведення повірки того засобу, який використовувався для проведення огляду ОСОБА_2 у медичному закладі.

На жаль, наведеним обставинам справи судом не надана оцінка за доводами сторони захисту, що призвело до безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ..

Справа розглянута за відсутності ОСОБА_2 та його захисниці, які повідомлені про дату та час слухання справи належним чином. Заяв та клопотань про її відкладення з поважних причин суду не надали. За намаганням встановити з захисницею ОСОБА_3 відеоконферензв`язок, на який остання повинна була доєднатися за допомогою власних засобів, встановлено її відсутність у системі «Захищений конференцзв`язокк з судом» підсистеми «Електронний суд».

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але відмовився від проходження огляду на місці зупинки автомобіля та пройшов його в медичному закладі, де відповідно до лікарського висновку №18 від 21 лютого 2024 року підтверджено перебування водія у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1-3).

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено медичним висновком та відеозаписом факту самої події (а.с.1-6), що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В даному випадку, у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та наданою ним згодою пройти такий огляд у медичному закладі, дії працівників поліції відповідали вимогам зазначеної Інструкції, і водій ОСОБА_2 пройшов такий медичний огляд у встановленому законом порядку.

Сама відсутність у справі бланку направлення особи для проведення огляду з позначенням про це у висновку про огляд у медичному закладі, що зафіксовано на відеозапису, немає правового значення для кваліфікації дій особи за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, поліцейські на патрульному автомобілі їхали з увімкненими маячками за автомобілем, який зупинився у дворі та до якого відразу підійшли поліцейські та встановили особу водія ОСОБА_2 (а.с.1, 6-7).

Внаслідок чого усі доводи захисниці про неможливість ідентифікувати транспортний засіб, який зупинили поліцейські, є неспроможними.

Такими же є і посилання на сидіння ОСОБА_2 в автомобілі, який знаходився без руху, що не лише спростовано записом події заїзду патрульного автомобіля за автомобілем, під керуванням ОСОБА_2 , коли його особа безпосередньо встановлена, а і особистими поясненнями водія, що надані поліцейським під час спілкування, які чергуються з тим «що він не їхав» з тими «що він коли їхав, то не бачив сигналу патрульного автомобіля про зупинку».

Тому під час спілкування у поліцейських виникли обґрунтовані сумніви у тверезості водія, який намагався «заплатити на місці поліцейським», після чого водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, де встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння з показником алкотестера в 1,74 проміле (а.с.2-3).

За наданими відеозаписами обставин події вбачається, що вони містяться в окремих відеофайлах, але є послідовними за часом запису події, тому не є переривистими та фіксують увесь час події правопорушення (окремо без зазначення часу заїзд автомобіля у двір і записи спілкування та проходження огляду з 1.19.50 по 1.49.48, 1.49.49 по 2.19.49 та з 2.19.50). Щодо окремих записів однієї і тієї же події (заїзду у двір та подальше встановлення особи водія), то вони здійснені за допомогою різних технічних засобів нагрудних камер поліцейських, внаслідок чого подія керування ОСОБА_2 на початку запису зафіксована об`єктивно з різних боків. Тому намагання адвокатки спотворити час події у апеляційній скарзі (а.с.94) не відповідає часу, зафіксованому в відеофайлах.

Такими же є і доводи про проходження огляду на наступний день, оскільки у протоколі зазначено про початок події, тобто керування в стані сп`яніння 21 лютого 2024 року о 01.05 (а.с.1) та проходження огляду в цю ж ніч 21 лютого 2024 року о 02.07 (а.с.3).

Не є слушними і посилання захисниці на відсутність ідентифікаційних даних у протоколі за допомогою яких здійснювався відеозапис події з посиланням на судову практику ВС в складі КАС, оскільки порядок розгляду адміністративних справ і справ про адміністративні правопорушення відрізняються, як за процедурою, так і за вимогами, які до них ставляться. Тому для судів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення не є підставою для застосування практики КАС, як прецедентної, оскільки КАС переглядає скарги на постанови, прийняті органами поліції, де протоколи про адміністративне правопорушення не складаються.

Посилання на постанову ВС в складі КАС від 15.03.2019 немає правового значення для кваліфікації дій водія ОСОБА_2 у цій справі за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки усі цитування цієї постанови ґрунтуються на припущеннях.

За цим немає підстав для поділу доказів у справі на належні та неналежні, про що просила адвокатка, оскільки за частиною 1 статті 251 КУпАП, суд приймає до уваги усю сукупність доказів, які містяться у справі, для того щоб відповідно до статті 280 КУпАП встановити: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Твердження адвокатки про необхідність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння ОСОБА_2 вказує на правову необізнаність захисниці у складі адміністративного правопорушення, так як: при кваліфікації дій водія, як керування у стані алкогольного сп`яніння не потребує зазначення ознак сп`яніння; в той час, як при кваліфікації дій водія при відмові від проходження огляд на визначення стану сп`яніння, поліцейські зобов`язані зазначити ознаки такого сп`яніння, у зв`язку з висуванням ними законної вимоги до водія пройти такий огляд. В даному випадку стан сп`яніння ОСОБА_2 підтверджено у медичному закладі при проходженні відповідного огляду.

Доводи про невідповідність свідоцтва про походження наданому свідоцтву про повірку технічного засобу (а.с.77-78) не впливає на порядок проведення огляду, оскільки з цих документів вбачається, що такі повноваження даються строком на п`ять років, і тому посилання на попереднє свідоцтво про уповноваження, яке видане 24 липня 2019 року, свідчить про дотримання строків здійснення повноважень з повірки технічних засобів, яке видано 20 липня 2024 року, тобто в період до закінчення попереднього свідоцтва і на момент дії нового свідоцтва.

Крім того слід звернути увагу, що проведення огляду у медичному закладі здійснюється лікарем, який пройшов фахову підготовку, та встановлює стан сп`яніння не лише за допомогою алкотестера, що є компетенцією поліцейських, а і за допомогою проведення іншого огляду медичним працівником водія. При проведенні огляду у медичному закладі у водія ОСОБА_2 зауважень до його проведення та вимог про надання йому свідоцтв про повірку технічних засобів не виникало, що зафіксовано на відеозапису.

Щодо посилань захисниці на відсутність повного відеозапису під час заповнення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є такими, що не відповідають, як положенням статті 266 КУпАП, так і положенням розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС 7.11.2015 №1395, які регулюють застосування поліцейськими відеофіксації лише під час проведення огляду на стан сп`яніння.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на усій сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянтки, викладені нею в апеляційній скарзі. Судом ретельно досліджені усі докази по справі, надана ним оцінка та оцінка усім доводам, наведеним стороною захисту.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянтка.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення водію ОСОБА_2 призначено з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_2 адвокатки Архипової К. Г. залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова