Справа № 357/8631/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Київській області полк патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягується до адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Каракой Т.В.

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №563003 від 09.06.2024року вбачається, що 09.06.2024 о 00 год. 38хв. на а/д Р32 417 км., гр. ОСОБА_1 передав право керування транспортного засобу Honda Civics, державний номерний знак НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 проводився із застосуванням приладу «ALCOTEST DRAGER 7510, тест №1071.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 кваліфіковано на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суду пояснив, що не передавав право керування транспортного засобу Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , крім того зазначив, що він не був обізнаний в тому, чи його знайомий ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні захисник - адвокат Каракой Т.В., яка діяла в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, відеозапис події не відображає момент руху та зупинки транспортного засобу. При цьому зазначила, що ОСОБА_1 не був обізнаний в тому, чи його знайомий ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Пунктом 2.9 «г» Правил дорожнього руху визначено, що водієві заборонено передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Диспозицією ч. 1ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1ст. 130КУпАП необхідна наявність елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна сукупність наступних елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.

Відповідно до абз. 5 п.27 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 23.12.2005 №14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч.1 ст.130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, тобто для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення такої заборони, необхідно встановити, що особа була обізнана про стан алкогольного сп`яніння особи, якій передав керування автомобілем.

Так, об`єктом правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, є безпека руху.

Об`єктивною стороною при передачі керування є допуск до фактичного виконання функції водія особою, у віданні якої перебуває транспортний засіб.

Із суб`єктивної сторони, правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вчиняються тільки у формі умисної дії.

Крім того, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, саме за передачу керування, із суб`єктивної сторони, повинні бути умисні дії особи.

Суд звертає увагу, що відображені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №563003 від 09.06.2024 обставини правопорушення не підтверджуються зібраними доказами у справі.

Так, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано в який спосіб ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення та яким чином було передано транспортний засіб особі, яка керувала ним з ознаками алкогольного сп`яніння. У протоколі не зазначено яким саме способом ОСОБА_1 передав право керування автомобілем ОСОБА_2 .

Таким чином, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Також суд враховує правову позицію висловлену Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення.

При цьому, судя зазначає, що рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладеназокрема у постановіКасаційногоадміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 № 489/4827/16-а вбачається, щосвідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з бодікамер поліцейського, що долучений до матеріалів справи, зафіксовано факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_2 та складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, на переглянутих відео з дисків з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських відсутній факт руху автомобіля марки Honda Civics, державний номерний знак НОМЕР_1 та факт передачі ОСОБА_1 керування даним транспортним засобом ОСОБА_2 ..

Таким чином, вказаний відеозапис не містить відомостей щодо передачі ОСОБА_3 керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, будь-яких доказів, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_1 . ОСОБА_2 керування автомобілем у нетверезому стані, про який був обізнаний на момент такої передачі та наявності в його діях умислу, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять.

Отже, обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №563003 від 09.06.2024 не знайшли свого фактичного підтвердження.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, вважаю за необхідне закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні ОСОБА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП.

За викладених обставин, вважаю вину ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, статтями 221, 245, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС