Справа № 683/2322/24
ПОСТАНОВА
15 серпня 2024 року м. Старокостянтинів
Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює слюсарем у КП «Водоканал», зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Відповідно до протоколу серії ВАД №235668, складеного інспектором СРПП відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Денисюком В.В. 09 липня 2024 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 09 липня 2024 року близько 13 год 30 хв по АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечив вчинення домашнього насильства, вказуючи, що він прийшов провідати неповнолітніх дітей і між ним та ОСОБА_2 виникла побутова конфліктна ситуація, в ході якої вони спілкувались на підвищених тонах. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що домашнє насильство у формі економічного насильства, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дійсно може полягати у позбавленні іншого майна щодо членів сім`ї, зокрема дружини, дитини з якою кривдник, тобто особа, яка вчинила домашнє насильство, спільно проживає.
Однак, для кваліфікації дій такої особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно встановити не лише сам факт діяння, яке охоплюється поняттям домашнього насильства, в даному випадку у формі психологічного насильства, а й мотив та наслідки такого насильства, а саме, що таке діяння було спрямоване на обмеження волевиявлення постраждалої особи, якщо такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі цілеспрямовані та навмисні діяння, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість чи страх перед кривдником та нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №235668 від 09 липня 2024 року обставини інкримінованого адміністративного правопорушення викладені наступним чином, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в адресу колишньої дружини ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю, тобто відсутні беззаперечні та об`єктивні дані, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме умисного вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю його колишній дружині ОСОБА_2 .
Крім того, в письмових поясненнях доданих до адміністративного протоколу, сторони вказують на наявність між ними конфлікту, згідно оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у ОСОБА_1 встановлений низький рівень, відносно останнього винесений заборонний припис від 09 липня 2024 року серії АА №469615, яким ОСОБА_1 строком на 10 діб з 14 год 00 хв 09 липня 2024 року по 14 год 00 хв 19 липня 2024 року заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 .
В даному випадку вбачається побутовий спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Сама лише нецензурна лайка, про яку зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП і не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до даної адміністративної відповідальності. Дії особи мають обов`язково потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди, у даному випадку психологічному здоров`ю потерпілої.
З фабули протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що нецензурна лайка викликала у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоду психологічному здоров`ю.
Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Аналізуючи зібрані у цій справі докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити через відсутність у його діях складу правопорушення.
Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя