ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1805/24 Справа № 195/591/24 Суддя у 1-й інстанції - Кондус Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участі адвоката Патяка А.С. апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Гончара Д.В. на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 07 квітня 2024 року о 23:15 год. водій ОСОБА_1 на вул. Шосейна біля буд. 18 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на: порушення порядку направлення ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння; невідповідність фабули обвинувачення об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП; відсутність ознак алкогольного сп`яніння, які б слугували підставою для проведення огляду; порушення права на захист.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. Зауважує, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП має місце лише за відмови водія пройти такий огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому вважає, що не зазначення у протоколі цих даних свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення. Зазначає, що встановлені ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають вимогам Інструкції та є об`єктивно недоведеними, так як на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 є адекватною, а мова зрозумілою.

Вказує на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під час складання та оголошення протоколу, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП не було роз`яснено його прав та обов`язків та не вручено другого примірнику протоколу, чим порушено право на захист.

Про час, дату та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши адвоката Патяка А.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав та зазначив про порушення порядку направлення для огляду на стан сп`яніння, невідповідність фабули обвинувачення об`єктивній стороні правопорушення, відсутність ознак алкогольного сп`яніння, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, а висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №590311, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора поліції, відповідно до якого за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого в ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію запропоновано пройти огляд на місці зупинки чи в медичному закладі, однак від проходження огляду на стан сп`яніння останній відмовився; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Крім того, відеозаписом, який міститься в матеріалах справи зафіксовані події, які мали місце 07 квітня 2024 року, а саме на відео гучно чути, як співробітники поліції під час дії комендантської години зупиняють автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 . Так при спілкуванні з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано проти відповідний огляд на місці зупинки та у медичному закладі, на що останній на 22 та 28 хвилині запису категорично відмовився.

Твердження захисника про невідповідність фабули обвинувачення об`єктивній стороні правопорушення та порушення порядку направлення водія на огляд є неприйнятними, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП, зокрема передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказана норма закону є бланкетною, тому задля тлумачення положень у встановленому законом порядку, необхідно враховувати порядок огляду передбачений Інструкцією.

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції про огляд на стан сп`яніння та п. п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Під час перегляду відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 на пропозицію проходження огляду на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зауважую, що твердження захисника про не зазначення у протоколі відмови саме від проходження огляду в медичному закладі, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з диспозицією ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки так і медичному закладі, поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я та не складали відповідне направлення, а тому складення або не складення такого направлення у даній ситуації не має правових наслідків у виді визнання протоколу недопустимим доказом.

Також є безпідставними зауваження адвоката в тій частині, що співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду, оскільки останній взагалі не розглядав можливості для проходження огляду на стан сп`яніння та категорично відмовився від підпису у протоколі.

Аналізуючи доводи захисника про відсутності та невідповідності виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок апелянта.

Окрім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Апеляційні доводи щодо порушення права на захист є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 на 52:20 хвилині відеозапису голосно зачитано протокол та наголошено на його правах, однак від підпису у протоколі останній відмовився, що зафіксовано записом та не заперечується останнім. Також останній в суді першої та апеляційної існатнції скористався правовою допомогою захисника, знайомився з матерілами справи та приймав участі в суді першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні будь-які докази, щодо обмеження його процесуальних прав у захисті.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гончара Д.В., - залишити без задоволення.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко