ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2027/24 Справа № 182/4150/23 Суддя у 1-й інстанції - Ступак Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Куракова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі ОСОБА_1 та її захисника Гороха О.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 , 28.07.2023 р. о 23-40 год. в с. Покровському Нікопольського району на перехресті вул. Горького - вул. Сірка керувала автомобілем Опель Фронтера, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 А ПДР. Протокол склався згідно з відповіддю КП «Нікопольська міська лікарня» від 29.07.2023 № 46/15049, оскільки причетна до скоєння ДТП. Під час звернення до приймального відділення гр. ОСОБА_1 проведено обстеження на вміст алкоголю, результат складає 0.73 промілле.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2024 року ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що медична документація складено згідно положень інструкцій, які втратили законну силу; медичний огляд проводили працівники поліції; огляд проводився за допомогою приладу Алкофор, а у відповіді лікарні вказано інший газоаналізатор Алконт. Просить постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Гороха О.В., які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а ПДР водію забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 491347 від 31.07.2023 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 2);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 26);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 25);

- схемою місця ДТП (а.с. 5);

- копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 27).

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися.

Так, п. 2.9а ПДР встановлено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто маєдозвіл на керування транспортними засобами, неухильно дотримуватись цього пункту.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна знати ПДР та їх виконувати.

Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності на бланках медичних документів відмітки про їх відповідність попереднім інструкціям про огляд водіїв не призводять до автоматичного визнання вказаних доказів недопустимими. Так, надруковані бланки містять всі графи, які передбачені діючим законодавством для проведення медичного огляду. Таким чином дані докази є належними та допустимими.

Стосовно доводів апеляційної скарги відносно того, що медичний огляд проводився за допомогою приладу Алкофор, а у відповіді лікарні вказано інший газоаналізатор Алконт, то на думку суду апеляційної інстанції, це є очевидною опискою, оскільки сама медична установа до відповіді на запит долучила свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що огляд проводився за допомогою приладу Алкофор 307, серійний номер 02107300/90, повірка дійсна до 30.06.2024 року. Таким чином, вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що її огляд на стан сп`яніння проводив не лікар, а поліцейський є безпідставними, адже не підтверджуються жодним доказом. Крім того, уповноважена особа лікарні підтвердила, що огляд проводився лікарем ОСОБА_2 .

Щодо доводів ОСОБА_1 та її захисника про те, що безпосередньо на місці ДТП працівниками швидкої допомоги ОСОБА_1 була зроблена ін`єкція і саме введений препарат потягнув наслідок у виді 0,73 проміле алкоголю треба зазначити про таке.

В листі закладу охорони здоров`я вказано, що ОСОБА_1 надано допомогу у вигляді внутрішньом`язового введення розчину кейверу у кількості 2 мл для зниження рівня болю пацієнта, який постраждав у ДТП. Вказаний препарат дійсно має у складі 96% етанол, однак з огляду на кількість введеної речовини, стан алкогольного сп`яніння у вигляді 0, 73 проміле є неможливим, оскільки введена кількість діючої речовини, а саме 0, 002 літри не може призвести до перебування людини в стані легкого ступеню алкогольного сп`яніння по Прозоровському.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Посилання сторони захисту на те, що Нікопольської міська лікарня № 4 не має права на проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними з огляду на таке.

Положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), які визначають, що огляд має проводитись медичним закладом, який входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення медичного огляду за направленням, зокрема, працівників поліції, поширються на ситуації, де має місце зупинка водія, направлення його працівником поліції для проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

В той же час в даній справі така ситуація не мала місця, натомість в даній справі мала місце ДТП за участю ОСОБА_1 , з якої травмована пацієнтка ОСОБА_1 була доставлена до лікарні каретою швидкої допомоги, де лікар, дотримуючись протоколу надання медичної допомоги та вищезазначеного наказу був зобов`язаний надати медичну допомогу та провести дослідження на стан сп`яніння такого пацієнта. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не впливають на законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відносно доводів ОСОБА_1 стосовно того, що в порушення нормативних актів у неї не було взято кров для проведення дослідження на вміст алкоголю слід зазначити про таке.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Інструкції обов`язкове дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю передбачено тільки у разі якщо пацієнт перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Оскільки ОСОБА_1 перебувала у свідомому стані, що підтверджується всіма наявними в матеріалах даної справи медичними документами, лікар діяв в межах, визначених медичними протоколами та Інструкцією. Отже, ці доводи не відповідають фактичним обставинам даної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова