Справа № 632/1084/24
провадження №3/632/433/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м.Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., за участю секретаря Науменко М.О., захисника адвоката Гончарова С.В., який брав участь у режимі відеоконференцзв`язку із власних засобів, розглянувши справу, яка надійшла з ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який офіційно не працевлаштований, раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вночі о 2340 годині 21 червня 2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubisi Lanser, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , по перехрестю вулиць Харківська Спортивна у м.Первомайський Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи двічі належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи, до суду не прибула. Причин неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи заяви не надавала, натомість скористалася правом на захист.

Захисник ОСОБА_3 просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 зі змінами зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Факт керування автомобілем може бути доведений показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.

Натомість, матеріали адміністративної справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «MITSUBISHI LANCER» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 21 червня 2024 року о 2340 годині, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 289288 від 22.06.2024.

Крім того, частина 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» закріплює, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби лише з чітко визначених підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, натомість, матеріалами справи, зокрема з відео з відеореєстратора співробітників поліції не вбачається причини зупинки автомобіля.

Крім того, працівниками поліції не було задокументовано, в тому числі складанням постанови про вчинення іншого правопорушення, правил дорожнього руху.

Стаття 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» закріплює, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 наголошується, що поліцією має бути належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами наявність причини для зупинки транспортного засобу (факт порушення Правил дорожнього руху України тощо), у той час як відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірність подальших вимог працівників поліції.

Як вбачається з відеозапису, співробітником поліції не вказано які самі ознаки алкогольного сп`яніння має ОСОБА_1 перед тим, як пропонувати водію пройти такий огляд. Більше того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення на незаконні дії співробітників поліції, його поведінка цілком відповідала обстановці, яку створили співробітники поліції, а відповідно до п. 3 розділу І Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (Інструкції) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, наданий відеоматеріал не містить й інформації про те, що поліцейський повідомив порушнику про те, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння та не назвав жодної з ознак, що передбачені п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735.

Відтак, поліцейський, не виявивши у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, не повідомивши останнього про їх наявність, безпідставно розпочав пропонувати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» відсутній підпис ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що водію уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Крім того, вважає, що відеозаписи, які надані працівниками поліції не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки під час дослідження змісту на компакт-диску, що доданий до протоколу, встановлено, що диск містить вісім файлів з відеозаписом, які не містить будь-яких даних, які б дозволяли ідентифікувати технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація події, (номер нагрудної камери поліцейського, ідентифікатори посадової особи, яка здійснила копіювання файлу на компакт-диск з відповідного пристрою відозапису, тощо), а також з вказаного відеозапису неможливо ідентифікувати особу яка його здійснювала та однозначно з`ясувати місце події.

Відеозаписи не відповідають вимогам Інструкцій із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (далі - Інструкція № 1026).

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу II Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та недопускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Натомість, надані відеоматеріали, відзняті на бодікамеру та відеореєстратор, не містять безперервної фіксації подій та обстановки при виявленні адміністративного правопорушення, а тому можна констатувати, що працівниками поліції були грубо порушені вимоги Інструкції № 1026, у зв`язку з чим ці відеоматеріали не можуть прийматися до уваги суду в якості належних та допустимих доказів у справі й з цих підстав. Відеофіксація самого правопорушення, якщо воно мало місце, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє можливості об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення.

Разом з тим, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 N° 8/2643 від 27.06.2024, молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 .

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів державри у зв`язку з військовою агресією РФ проти України № 9/1/3999 від 04.07.2024 року вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 23.11.2022 по 25.07.2023, з 05.08.2023 по 14.01.2024, з 25.01.2024 по 02.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_2 громади Краматорського району Донецької області, н.п. Кліщіївка Бахмутської міської громади Бахмутського району Донецької області, н.п. Хромове Бахмутської міської громади Бахмутського району Донецької області, н.п. Андріївка Бахмутської міської громади Бахмутського району Донецької області, н.п. Іванівське Бахмутської міської громади Бахмутського району Донецької області.

Отже, ОСОБА_1 21 червня 2024 року був військовослужбовцем при виконанні обов`язків військової служби у розумінні статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 неодноразово наголошував співробітникам поліції на тому, що він є військовослужбовцем і станом на 21 червня 2024 року перебуває при виконанні обов`язків військової служби.

Натомість, оскільки співробітниками поліції було порушено п. п. 5, 6 Розділу II Інструкції №1026 та надані відеоматеріали, відзняті на бодікамеру тавідеореєстратор, не містять безперервної фіксації подій та обстановки при виявленні адміністративного правопорушення вказана ОСОБА_1 обставина залишилась поза увагою співробітників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

На провадження у цій категорії справ поширюються гарантії прав, як у кримінальних провадженнях, - з огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнев та Карпенко проти України» та з урахуванням правових наслідків, у тому числі, тяжкості адміністративного стягнення, що може бути накладено на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однією з таких гарантій є дотримання принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, який встановлений нормами ст. 62 Конституції України та ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, та згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Тобто поліцейським було достовірно відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження тієї обставини, що поліцейські з`ясовували, чи виконує ОСОБА_1 на момент зупинення транспортного засобу обов`язки військової служби.

Від з`ясування цієї обставини залежить порядок проведення огляду особи на стан сп`яніння.

З огляду на те, що на час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України № 9/1/3999 від 04.07.2024 року, його огляд повинен проводитися за правилами ст. 2661 КУпАП.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Проте, поліцейські не викликали співробітників Військової служби правопорядку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , як це передбачено ст. 2661 КУпАП.

Отже, огляд військовослужбовця ОСОБА_1 , проведений з порушенням вимог ст. 2661 КУпАП, є недійсним.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

На підставі викладеного, є, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження обставин викладених в Протоколі.

Беручи до уваги докази, надані до суду, в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши позицію сторони захисту, дослідивши протокол та долучені до нього письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Пункт 1.3. розділу 1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.9. розділу 1 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом ст. 266 КУпАП, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), зазначеної Інструкції - вимога з боку працівника поліції пройти огляд, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння, може мати місце лише у випадку, коли є підстави вважити, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ознаки якого перелічені у п. 3 Інструкції.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із сукупності наведених вище доказів, а також протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту поліцейського вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о 2340 годині 21.06.2024 стало порушення водієм комендантської години, яка настала з 2300 години під час введеного в країні військового стану.

Після зупинки зазначеного транспортного засобу, під час спілкування з водієм, поліцейським було встановлено, що водій ОСОБА_1 , окрім іншого, має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, про що зазначив у рапорті та Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на проведення якого погодився водій.

За таких обставин у поліцейського було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що давало йому право вимагати від нього як водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу породжувало відповідний обов`язок для останнього, що передбачено пунктом 2.5 розділу 2 Правил дорожнього руху.

Згідно із положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають, окрім іншого, у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, які на даний час визначені наведеною вище Інструкцією.

Згідно із пунктами 3, 4, 6, 13 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У свою чергу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №289288 від ОСОБА_1 не надійшло жодного пояснення чи зауваження щодо його суті та змісту. Навпаки, після проведеного огляду на стан алкогольногосп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, з висновком якого водій не погодився, так і у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис від підписання та отримання як висновку лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так і від підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який останньому поліцейським було зачитано вголос, запитано чи все зрозуміло, на що у останнього питань не виникло. Відмова ОСОБА_1 від отримання протоколу також зафіксована і підписами двох понятих.

Окрім цього, ОСОБА_1 під час процесуальних дій не заявляв, що йому щось не зрозуміло і він потребує юридичної допомоги. А згодом сам звернувся до адвоката по правову допомогу, а отже право на захист у останнього не порушено, а відсутність підпису в протоколі особистий вибір водія.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у цій постанові, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №289288 від 22.06.2024; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.06.2024 (тест позитивний 1,72 проміле); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2024 № 264, де зазначено, що останні перебуває у стані алкогольного сп`яніння; Актом огляду тат тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2024; копією рапорту поліцейського від 22.06.2024, де зазначено причину зупинки транспортного засобу, підстави вважати, що водій перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що останньому запропоновано пройти відповідний огляд, результат такого огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення від керування; поясненнями понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання копії постанови; супровідним листом про направлення поштою копії постанови на адресу ОСОБА_1 ; даними відеозаписами, наданими працівниками поліції, які виготовлені з нагрудних камер поліцейських.

При перегляді відеозаписів, суд пересвідчився, що ОСОБА_1 виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, що вбачалося з його нечіткої мови, поведінки, рухів.

Окрім цього, водій, під час розмови з поліцейським, не заперечував той факт, що його зупинили під час керування транспортним засобом Mitsubisi Lanser, д.н. НОМЕР_1 , у зазначений у протоколі день та час, т.я. з відеозапису вбачається темна пора доби і відсутність будь-якого освітлення навколо, що узгоджується з фактичним даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо того, що диск містить вісім відеофайлів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу II Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та недопускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.06.2024 додано диск, який містить вісім відеозаписів, виготовлених з нагрудних камер поліцейських, що перебували у групі СРПП на патрулюванні м.Первомайський, проте, зазначені відеозаписи послідовні за хронологією та часом, містять перерви у часі між процесуальними діями (провести огляд на місці зупинки, налаштувати прилад, пропонування в лікарні пройти огляд, проведення самого огляду, отримання результатів та вручення протоколу про адміністративне правопорушення) чи пересуваннями (дістатися до лікарні) тощо.

Диск містить два відеозапису від 21.06.2024:

початок о 2343 годині - де зафіксовано як у темну пору доби на дорозі, де відсутнє будь-яке освітлення, стоїть поліцейський автомобіль з увімкнутими проблисковими маячками, навпроти нього стоїть автомобіль, з якого виходить особа, яка надає документи (посвідчення водія) в електронному вигляді з за стосунку «ДІЯ» на імя ОСОБА_1 . Під час розмови з поліцейським, яку не чутно, до них підходить інший поліцейський з бодікамерою і вже чутно, що водієві пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та наполягають на чіткій відповіді на запитання.

початок о 2351 годині - містить фіксацію самої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора.

Останні шість відеозаписів на диску від 22.06.2024:

початок о 0001 годині - містить фрагмент розмови, де водій визнає, що «нельзя так ездить» просить «решить вопрос по человечески», а також вбачається, що останній не згоден з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу і йому пропонується проїхати до медичного закладу;

початок о 0016 годині - містить проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, де водій відмовився здати сечу та погодився продути алкотестер, а також, останньому виміряно тиск;

початок о 0029 годині - містить запис пропонування медичним працівником провести процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора в медичному закладі, намагання водія комусь зателефонувати та, в решті решт, погодження водія пройти такий огляд та сісти на запропоноване місце;

початок о 0032 годині - містить саму процедуру фіксації проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора в медичному закладі, отримання результату такої процедури та ознайомлення водія під підпис з результатом огляду відмова від підпису у висновку;

початок о 0103 годині - містить фіксацію роз`яснення ОСОБА_1 про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зачитано останній, з`ясовано, чи усе зрозуміло останньому;

початок о 0105 годині - містить фіксацію пояснення поліцейським свідкам у присутності особи, яка проходила огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 про відмову останнього в підписанні та отриманні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

І такі відеозаписи суд визнає належними та допустимими доказами у справі, які узгоджуються між собою, збігаються у часі та послідовності дій.

Надавши оцінку зазначеним доказам, що покладені в основу постанови, які є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_1 о 2340 годині 21 червня 2024 року керував автомобілем Mitsubisi Lanser, д.н. НОМЕР_1 , по перехрестю вулиць Харківська Спортивна у м.Первомайський Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння, а отже і висновку про винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо твердження сторони захисту про те, що поліцейським не було взято до уваги, що ОСОБА_1 станом на 21 червня 2024 року був військовослужбовцем, а тому і проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння останньому необхідно було за вимогами ст. 2661 КУпАП, то слід зазначити, що норми діючого КпАП України містять: 2 частини, V розділів та 33 глави.

Отже, другий розділ особливої частини зазначеного кодексу містить главу 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку», яка в свою чергу в собі містить ст. 130 КУпАП, за якою висунуто звинувачення ОСОБА_1 , та главу 13-Б «Військові адміністративні правопорушення», тобто правопорушення, передбачені статтями 17210 17220 КУпАП.

Зазначені склади правопорушень містять в собі тотожню обставину об`єктивної сторони адміністративного правопорушення «певні дії вчинені у стані алкогольного сп`яніння», проте, різні об`єктивні склади правопорушень та різні суб`єкти правопорушень, а окрім цього, відповідно до ст. 255 КУпАП, і особи, які мають право складати протоколи про зазначені адміністративні правопорушення різні (ст. 130 - органи Національної поліції, ст.ст. 17210 17220 органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України).

Так, за ст. 130 КУпАП суб`кт правопорушення є спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами ч.ч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті);

у статтях 17210 17220 КУпАП суб`єкт правопорушення також є спеціальним військовослужбовці, а тому в протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на відповідні докази, які додаються до протоколу (посвідчення водія для ст. 130, чи довідку про неотримання такого посвідчення; для ст.ст. 17210 17220 - де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану та інше опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця).

Відтак, навіть незважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 був у цивільному одязі, начебто зазначав поліцейським при зупинці транспортного засобу що він є військовослужбовцем та був під час виконання обов`язків військової служби, проте, у зв`язку із тим, що він обвинувачувався у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, яка не відноситься до військових правопорушень та має свою процедуру для проведення відповідного огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, то поліцейськими вірно проведено огляд водія транспортного засобу - на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за нормами до ст. 266 КУпАП, а не військовослужбовця - за вимогами ст. 2661 КУпАП.

Окрім цього, слід зазначити, що при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на запитання лікаря при встановленні особи, яка проходила огляд, ОСОБА_1 було зазначено, що останній ніде не працює, що знайшло своє підтвердження на відеозапису, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Усі документи ОСОБА_1 було надано на вимогу поліцейського у електронному вигляді з за стосунку «ДІЯ», а отже, військового квитка з відміткою про прийняття на військову службу в особливий період (наказ, підстава) поліцейському останнім не надавалося, що також знайшло своє підтвердження на відеозапису, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

В іншому разі, це лише б породжувало обов`язок для поліцейського сповістити співробітників Військової служби правопорядку про виявлення військового адміністративного правопорушення та надати останнім копії відповідних відеозаписів на підтвердження його вчинення решта, не входить до їх повноважень.

При вирішенні питання про адміністративне стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , дані про його особу, майновий стан, те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, вчинив правопорушення в умовах надзвичайних обставин воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 401, 247, 283, 284, 307, 308 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адмінстягнення штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в прибуток Держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605,6 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу у порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя: М. М. Босняк