Єдиний унікальний номер: 378/639/24
Провадження № 3/378/292/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Гуртовенко Р. В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 562528 від 10 серпня 2024 року ОСОБА_1 04.07.2024 року, близько 20 години 46 хвилин, в селищі Ставище по вул. Вереснева, 1 керував автомобілем марки "ВАЗ 210990-20", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у КНП «Ставищенська лікарня», чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

На виклик суду ОСОБА_1 не прибув, до суду подав клопотання про закриття провадження по справі, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Мотивує це тим, що 04.07.2024 року у вечірній час він відпочивав з друзями у лісі та не мав наміру кудись їхати, сидів у автомобілі марки "ВАЗ 21099-20" д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік місця відпочинку. В цей час, повз нього проїхав на великій швидкості автомобіль сірого кольору, марки якого не запам`ятав, та приблизно за лічені секунди після того, як проїхав вказаний автомобіль, здійнявши куряву, перед його автомобілем зупинився автомобіль працівників поліції, з якої вийшло двоє поліцейських та почали вимагати документи, видирати ключі від автомобіля та звинувачувати його в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Проте, він не керував автомобілем, із відеозаписів із нагрудних боді-камер поліцейських, які знаходяться при матеріалах справи вбачається, що моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення ним правил дорожнього руху, невиконання законних вимог зупинки транспортного засобу на відео не зафіксовано, відеозапис розпочинається з того моменту, як працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , який просто сидів на місці водія у транспортному засобі і транспортний засіб при цьому знаходився в нерухомому стані, ОСОБА_1 в час вказаний працівниками поліції в рух його не приводив. Крім того, суддею Ставищенського районного суду 20.08.2024 по справі ЄУН 378/524/24 винесено постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем 04 липня 2024 року, близько 20 години 43 хвилин. Постанова на даний час набрала законної сили. Крім того, протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 130 КУпАП був складений у його відсутність, йому навіть не було відомо про факт його складення, не роз`яснено права.

Розглянувши справу, дослідивши письмові докази, вважаю за наступне.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9.«а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

При дослідженні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який наданий суду, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з відео встановлено, що працівники поліції, керуючи службовим транспортним засобом, переслідують (можна зробити висновок, з розмови працівників поліції), з увімкненим спеціальним звуковим сигналом транспортний засіб, однак не можливо встановити, який транспортний засіб переслідувався працівниками поліції, оскільки відео з обох бодікамер фіксує лише внутрішню частину службового автомобіля. При цьому, матеріали відеофіксації не містять повідомлення поліцейськими водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу, з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та роз`яснення йому його прав. Також на відео відсутній момент зупинки вказаного транспортного засобу.

Також, до матеріалів справи додано копію постанови судді від 20.08.2024р. по справі ЄУН 378/524/24 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що 04 липня 2024 року, близько 20 години 43 хвилин, на автодорозі Р18 157 км в сторону автодороги (М-05) керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4, 8.9Б ПДР України. Проте, в суді вказаний факт не знайшов свого підтвердження. В постанові зазначено, що не встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем 04 липня 2024 року, близько 20 години 43 хвилин, і з цих підстав провадження по справі закрито. Постанова набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене, беззаперечних доказів, які підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин зазначених в протоколі, суду не надано.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 безперешкодно залишив медичний заклад та зник. Протокол був складений працівником поліції одноособово без присутності ОСОБА_1 ..

Не можна вважати факт доведеності вчинення правопорушення за тієї обставини, що оскільки ОСОБА_1 відмовився підписувати будь-які документи, то він самоусунувся від ознайомлення зі змістом правопорушення, яке йому інкримінується та з іншими процесуальними документами. Вимоги статей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення (у разі коли таку особу було встановлено), та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для складення протоколу.

Вказане узгоджується із позиціє викладеною у постановах судів апеляційної інстанції, зокрема Житомирського апеляційного суду у справі №273/1727/23 від 17.04.2024 року, справі №279/5744/23 від 28.04.2024 року, та ін.

Разом з цим, суд зазначає, що матеріали справи не містять інших достатніх та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 04.07.2024 року, близько 20 години 46 хвилин, в селищі Ставище по вул. Вереснева, 1 керував автомобілем марки "ВАЗ 210990-20", тобто транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р. В. Гуртовенко