ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4527/23 Головуючий суддя І інстанції Лук`яненко С. А.
Провадження № 33/818/800/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (п`ятсот тридцять шість) гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 12.06.2023 року о 23 годині 04 хв. в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, вул. Спортивна 54 керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY д/н НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння ральців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху.

02.04.2024 року на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 21.03.2024 року особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було подано апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову Харківського районного суду Харківської області від 21.03.2024 року та закрити адміністративне провадження стосовно нього.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про керування ним транспортним засобом, а також працівниками поліції порушено порядок складання матеріалів про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не складалось в присутності водія та йому не надавалось. Також, на думку апелянта, працівники поліції порушили ст. 268 КУпАП оскільки не ознайомили водія з наслідками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що працівниками поліції його вина у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху поза розумним сумнівом не доведена у встановлений законом спосіб.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 21.03.2024 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав, з повним текстом оскаржуваної постанови ознайомився з реєстру судових рішень 25.03.2024 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Карпухін Д.Ю. не з`явилися. Про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, а саме на адресу апелянта, зазначену в апеляційній скарзі було направлено судову повістку про виклик, однак, згідно відомостей електронного застосунку з відстеження поштових відправлень АТ «УкрПошта», ця повістка повернута за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Крім того, відповідно до доповідної секретаря судового засідання Гуржія І. на зазначений в апеляційній скарзі номер телефону, який ОСОБА_1 зазначив, як власний неодноразово - до 21.05.2024 року включно здійснювались виклики засобами телефонного зв`язку. У зв`язку з тим, що на ці виклики ніхто не відповідав секретарем судового засідання було сформовано та направлено на телефонний номер ОСОБА_1 за допомоги автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» судове повідомлення (судову повістку) в електронній формі. Згідно відомостей матеріалів справи судову повістку про виклик, сформовану в електронній формі згідно Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року №28 ОСОБА_1 отримав у застосунку «Viber» 26.04.2024 року (а.с. 63).

Суд вважає необхідним зазначити, що вказані апелянтом адреса та телефонний номер в поданій ним апеляційній скарзі не є формальними, а використовуються судом як прийнятні для заявника засоби комунікації, зокрема і щодо його виклику (повідомлення у судове засідання.

Захисника Карпухіна Д.Ю. про час та дату судового засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 було повідомлено засобами телефонного зв`язку (телефонограмою (а.с. 66).

Також секретарем судового засідання було сформовано та направлено на телефонний номер захисника ОСОБА_2 за допомоги автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» судове повідомлення (судову повістку) в електронній формі. Згідно відомостей матеріалів справи судову повістку про виклик, сформовану в електронній формі згідно Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року №28 ОСОБА_2 отримав у застосунку «Viber» 13.05.2024 року (а.с. 69).

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду (справа №800/547/17), направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).

Аналогічної думки в цій справі притримується і суд апеляційної інстанції зважаючи також і на те, що в Україні на час розгляду справи діє режим воєнного стану. При цьому учасники справи згідно та у спосіб, передбачений ст. 294 КУпАП, мають право на відкладення розгляду їх справи за умови завчасного сповіщення про це суду.

З відомостей, які є наявними в матеріалах справи вбачається, що апеляційну скаргу було подано саме ОСОБА_1 , що свідчить про обізнаність апелянта про існування ініційованого ним провадження та який зазначив прийнятні для нього способи комунікації (адресу для листування та номер телефону), а також те, що Харківський апеляційний суд використав усі можливі способи сповіщення всіх учасників справи.

Поряд з цим, жодних заяв чи клопотань в будь-який зручний для учасників справи спосіб (листів, електронних повідомлень) до суду апеляційної інстанції станом на 22.05.2024 року не надходило.

За таких обставин, Харківський апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за відсутності належно повідомлених учасників справи в межах поданої апеляційної скарги та відомостей наявних у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 033490 від 12.06.2023 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 12.06.2023 року о 23 годині 04 хв. в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, вул. Спортивна 54 керував транспортним засобом TOYОTA CAMRY д/н НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння ральців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху. (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033490 від 12.06.2023 року, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив власний підпис та слово «не годен», будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);

- відомостями довідки, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 видане 09.07.1988 року (а.с.3);

- відомостями акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де в графі «результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «не проводився»; з результатом згоден та власний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення водія з порядком проведення огляду (відмови від огляду) та з доказами отриманими працівниками поліції під час складання матеріалу про адміністративне правопорушення у цій справі (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з позначеннями «не проводився, відмова» (а.с.4);

- відомостями рапорту, згідно яких, 12.06.2023 року під час патрулювання екіпажем 2203 о 23 год. 04 хв. було зупинено ТЗ Toyota за адресою Харківська область, пгт Покотилівка, вул. Спортивна 54, водія ОСОБА_1 У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. За фактом запропонованого проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Було складено протокол ААД№033490 за ч.1 ст. 130 та постанову за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Транспортний засіб було передано тверезому водію під розписку.

-відомостями розписки ОСОБА_1 написаної з його слів, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 12.06.2023 року, керуючи транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 . Водій надав зобов`язання не керувати транспортними засобами в продовж однієї доби.

-відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№033490 а.с. 2).

На відеозаписі зафільмована процедура складання працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Так, на відеозаписі чітко відображено автомобіль зеленого кольору з увімкнутим двигуном. Поряд з автомобілем перебуває ОСОБА_1 та працівники поліції. Більш нікого на відеозаписі не вбачається. Крім того, на запитання працівника поліції: «Чи товариш за кермом у нетверезому стані не їздив?» - ОСОБА_1 відповів, що товариш взагалі не керує транспортними засобами. Разом з тим, на відеозаписі водій жодним чином не спростовує твередження поліцейського про те, що він рухався в комендантську годину, а також що на автомобілі не працює одна з лампочок підсвітки номеру. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнає, що керував транспортним засобом, пояснюючи що не міг відмовити своєму товаришеві-військовослужбовцю (відео фай АЛ 5140 42хв. 30 с 42 хв. 50с.). Зазначене поза розумним сумнівом свідчить, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 12.06.2023 року о 23 год. 04 хв.

Крім того, впродовж виконання своїх посадових обов`язків, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі у встановлений законом спосіб. На, що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився. Водію було роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП.

Під час складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 про порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначав, будь-яких клопотань не заявляв.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), відеозапису (а.с.2) та інших доказах, наявних у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається працівником поліції в присутності водія та одночасно вручається особі, яка має проходити такий огляд, є також безпідставними та суб`єктивними, з огляду на наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу має бути долучена до матеріалів адміністративного провадження. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди із направленням.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції при складанні адміністративного матеріалу були порушені вимоги ст. 268 КУпАП оскільки водію не було роз`яснено наслідків його відмови від проходження огляду на стан відповідного сп`яніння слід вважати необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до відомостей довідки згідно яких ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 09.07.1988, склавши іспит, порядок якого встановлено державою, що свідчить про що апелянт на належному рівні знає правила дорожнього руху.

Таким чином дії ОСОБА_1 щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлений законом порядку слід вважати свідомими та умисними.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції ст. 268 КУпАП у зв`язку з не роз`ясненням наслідків відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставним та розцінюється судом апеляційної інстанції, як обраний апелянтом спосіб захисту.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 21 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков