Справа № 307/3435/24
Провадження № 3/307/1553/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , України, громадянки України,

передбачене ст. 127 ч.4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2024 року серії ААД №659127 ОСОБА_1 , 13 травня 2024 року, о 12 год. 04 хв., по вул. Головній в селищі Буштино, Тячівського району Закарпатської області, керуючи велосипедом, виїхала з другорядної дороги на головну та допустила зіткнення в праву частину автомобіля марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила дорожньо-транспортну пригоду, чим порушила вимоги пункту 4.14 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що 13 травня 2024 року, близько обіду, по вул. Головній в селищі Буштино, Тячівського району, вона, керуючи велосипедом, не встигла загальмувати, та здійснила наїзд на автомобіль, внаслідок чого автомобіль та велосипед отримаи механічні пошкодження, а вона отримала тілесні ушкодження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП України, адміністративна відповідальність за правопорушення настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до Закону, кримінальну відповідальність.

Так, згідно п.1.5. Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п.1.7 ПДР України, водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

Так, згідно п. 1.10 ПДР України: велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому;велосипедист - особа, яка керує велосипедом; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки; пішохід особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами та не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне; учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Пунктом 4.14 ПДР України, які згідно протоколу про адміністративне правопорушення порушила ОСОБА_1 , визначено, що пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири та більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки та відпочинку.

Відповідно до ч.4 ст.127 КУпАП передбачена також відповідальність за порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, що спричинили створення аварійної обстановки.

Частина 5 статті 122 КУпАП визначає поняття аварійної обстановки, а саме: аварійна обстановка - це ситуація, при якій інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів для забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

У відповідності до ст. 124 КУпАП відповідальність наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, у даному випадку відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 , керуючи велосипедом, допустила зіткнення в праву частину автомобіля марки «Renault Master», в результаті чого автомобіль та велосипед, отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Отже, у даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП, так як необхідною умовою для кваліфікації адміністративного правопорушення за вказаною вище статтею, є вчинення порушень ПДР, що спричинили створення аварійної обстановки, а не пошкодження транспортних засобів чи тілесних ушкоджень.

При цьому, суд зазначає, що постановою слідчого Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 15 липня 2024 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000402 від 14 травня 2024 року, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, по факту ДТП, яка сталася 13 травня 2024 року, під час якої велосипедист ОСОБА_1 зіткнулася з автомобілем марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Згідно практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, змінювати обвинувачення, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП, суду надано не було, які і не було правильно визначено пункти ПДР України, які було порушено ОСОБА_1 , та у чому це порушення полягало, оскільки при вказаному ДТП ОСОБА_1 пішоходом не була.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч.4 ст.127 КУпАП, а повинні бути кваліфіковані за ст.124 КУпАП, у зв`язку з тим, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але суддя у справах про адміністративні правопорушення позбавлений самостійно змінювати кваліфікацію вчиненого.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Тому, керуючись ст.ст. 247 ч.1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.127 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тячівського

районного суду В.І.Бобрушко