ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/7842/21 Номер провадження 33/814/79/24Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я.М. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Семоненко Н.Г. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює приватним виконавцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №472521 від 10 квітня 2021 року, ОСОБА_2 10.04.2021 р. близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , влаштував сварку з братом ОСОБА_1 , в ході якої була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив домашнє насильство.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Семоненко Н.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд розглянув справу без урахування пояснень ОСОБА_1 та його тещі ОСОБА_3 , які вказували, що ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_2 .

Судом без належної уваги залишений той факт, що ОСОБА_2 вже притягувався до відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення не надсилали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_2 за ч 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять: заяву про вчинене правопорушення від ОСОБА_1 від 10.04.2021, пояснення потерпілого ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала заява потерпілого ОСОБА_1 про неправомірні дії його брата ОСОБА_2 відносно нього.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 вчинив сварку з братом ОСОБА_1 , чим завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілого .

З письмових пояснень ОСОБА_2 , які були відібрані працівниками поліції 10.04.2021, та наданих суду першої інстанції, не вбачається завдання ним будь-якої шкоди, останній заперечував висловлення погроз на адресу свого брата та наголошував, що саме він був ініціатором конфлікту.

Разом з цим, обставини домашнього насильства психологічного характеру, описані у протоколах серії ВАБ №7472521 від 10.04.2021, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, апеляційним судом встановлено, що у ньому відсутні наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілого, які могли бути чи були завдані.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_2 вчинив сварку в ході була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, з письмових пояснень самого потерпілого ОСОБА_1 , які були відібрані працівниками поліції 10.04.2021 не вбачається завдання ОСОБА_2 будь-якої шкоди та не зазначено в чому саме вона проявилась.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про завдання внаслідок вчиненого діяння психологічного характеру шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_1 . Конфлікт, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

У даному випадку матеріали справи можуть лише засвідчувати про наявність конфліктних взаємовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проте не підтверджують конкретних фактів вчинення ОСОБА_2 насильства психологічного характеру 10 квітня 2021 року щодо свого брата.

Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження та є власним баченням апелянта того, що сталося.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України немає жодного доказового значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які спростовували би або підтверджували пояснення сторін конфлікту, а працівниками поліції не проведено допит та не відібрано пояснення інших очевидців події. Висновок суду про доведеність вини не може ґрунтуватись на припущеннях, без належних та допустимих доказів.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи, а тому дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Семоненко Н.Г. залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко