ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

07.11.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ААД № 407911 від 26.10.2023, щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаним протоколом встановлено, що 25.10.2023 о 23 год. 48 хв. в м. Запоріжжя, площа Профспілок, буд. 1, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом BMW 7301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування без порушення ПДР.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , викликався до суду для участі у розгляді справи на 22.11.2023, 18.12.2023, 11.01.2024 та на 05.02.2024 за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, що була вказана ним безпосередньо при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, однак до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також викликався шляхом надсилання смс-повісток за номером телефону, що зазначений у протоколі.

14.12.2023 від захисника адвоката Щербини К.В. надійшло клопотання про допуск до участі у справі та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

18.12.2023 від захисника адвоката Щербини К.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у судовому засіданні у Дзержинському суді м. Кривий Ріг у справі 210/415/22.

10.01.2024 від захисника адвоката Щербини К.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у проведенні слідчих дій по кримінальному провадженні.

05.02.2024 від захисника адвоката Щербини К.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у проведенні слідчих дій по кримінальному провадженні в СВ ГУНП в Запорізькій області та клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався через неявку ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , про виклик якого клопотання сторона захисту, а також за клопотаннями іншого захисника адвоката Плецької Ю.В.

В судовому засіданні 02.08.2024 ОСОБА_1 надав пояснення про те, що не заперечує факту керування ним транспортним засобом в момент зупинки його працівниками поліції. Водночас зауважив, що його зупинили у час, коли наближався початок комендантської години. Діючи під впливом хвилювання, викликаного небажанням порушувати комендантську годину, а також через постійні сварки з дружиною в цей вечір, отримавши пораду від свого знайомого, він не погодився на те, щоб проїхати до медичного закладу. Водночас від проходження огляду на місці зупинки за допомогою портативного алкотестера він не відмовлявся.

Наступного дня ОСОБА_1 за порадою адвоката добровільно здав кров на дослідження, під час якого в ній не було знайдено алкоголю.

Адвокат Плецька Ю.В. наполягала на недоведеності складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки з доданого до протоколу відеозапису не можна зробити висновок, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, захисник просила врахувати, що ОСОБА_1 раніше у подібній ситуації не був, як себе поводити не знав, діяв під впливом хвилювання і порад свого товариша. При цьому ОСОБА_1 працює водієм в АТ «Мотор Січ», що є основним джерелом його заробітку, у зв`язку з чим він не вживав і не вживає наркотичні засоби.

В судове засідання 05.08.2024 учасники справи не з`явились без повідомлення причин, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у формі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, які оформлені з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України: довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», направленням на огляд водія транспортного засобу, відомостями відеозапису, що містяться на CD-диску.

Зокрема, вказаним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі BMW 7301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, йому було повідомлено про те, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння у виді звужених зіниць очей, що не реагують на світло, вираженого тремтіння рук та поведінки, що не відповідає обстановці, та запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, а потім повідомив, що відмовляється з тих мотивів, що він не керував транспортним засобом.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд бере до уваги, що на доданому до протоколу відеозаписі зафіксована послідовність подій, які не співпадають з поясненнями ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні. Зокрема, працівники поліції не заявляли про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння і не пропонували пройти відповідний медичний огляд, а відразу повідомили про те, що вбачають ознаки наркотичного сп`яніння.

При цьому суд відхиляє доводи захисника про те, що таких ознак насправді не було, тому що на відеозаписі не видно, щоб у ОСОБА_1 тремтіли руки, були звужені зіниці очей тощо.

З цього приводу суд зауважує, що саме працівник поліції уповноважений встановлювати наявність таких ознак під час зупинки, і в цьому сенсі законодавство встановлює презумпцію правомірності дій працівника поліції щодо виявлення таких ознак. Відеозапис не обов`язково здатен зафіксувати такі ознаки в тій мірі, яка була б очевидна для особи, яка переглядає відеозапис.

Відтак, оскільки відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , які саме ознаки наркотичного сп`яніння, у суду відсутні підстави для висновку, що таких ознак не було. Тим більше, поведінка ОСОБА_1 дійсно не відповідала в обстановці, оскільки він, сидячи за кермом автомобіля і усвідомлюючи, що саме він керував автомобілем в момент зупинки, і що це було очевидним для всіх присутніх, відмовився від проходження огляд з посиланням на те, що він насправді автомобілем не керував.

Відповідно до п. п. 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993 року, до керування транспортними засобами допускаються особи за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто ті особи, які пройшли медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та склали теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Отже, презюмується, що посвідчення водія отримують лише ті особи, які успішно склали теоретичний іспит із знань ПДР України та всіх пов`язаних з ними законами та підзаконними нормативно-правовими актами, в тому числі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, суд відхиляє й доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не знав, як себе поводити в даній ситуації.

Будь-яких підстав для обґрунтованого сумніву у належності та допустимості наявних у справі доказів під час розгляду справи не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо роботи ОСОБА_1 водієм в АТ «Мотор Січ» підтверджуються наданими суду документами, однак не можуть вплинути на судове рішення по суті справи.

Також суд не бере до уваги надану ОСОБА_1 довідку про результати аналізу № 2 від 26.10.2023, видану у КНП «Міська лікарня № 6» ЗМР, про те що у ОСОБА_1 в крові етанол не виявлений. Така довідка не є допустимим доказом, оскільки не передбачена Інструкцією 1452/735, видана закладом, який не уповноважений проводити медичний огляд в розумінні вказаної Інструкції, а ОСОБА_1 не інкримінувались ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю І-ї та ІІ-ї груп звільняються від сплати судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність ІІ-ї групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 . Отже, судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300; Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997; установа банку: Казначейство України (ЕАП); Номер розрахунку (IBAN): UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300 з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 34000,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з часу набрання нею законної сили.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Мінаєв