ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2253/23 Головуючий суддя І інстанції Зелінська І. В.
Провадження № 33/818/737/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Тимошенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Постановою встановлено, що 20.04.2023 року о 08-42 год. в м. Харкові по пр. Гагаріна, 157/6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211010, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медзакладі КНП ХОР ОНД, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №834 від 19.04.2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п.2.9а ПДР, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі захисник просила скасувати постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 року та закрити адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовувала тим, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено безпідставно та з порушеннями ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а також ними була порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема: працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння було визначено формально, а також під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП а водія не було відсторонено від керування.

Крім того, захисник посилається на те, що суд першої інстанції неповно та однобічно дослідив відомості матеріалів справи. Так, Комінтернівський районний суд залишив поза увагою доводи сторони захисту про те, що фенілалкеламіни у Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 року №770 не містяться та висловив з цього приводу власну думку.

Дослідивши матеріали справи, а також заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 030127 від 20.04.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував 20.04.2023 року о 08-42 год. в м. Харкові по пр. Гагаріна, 157/6. транспортним засобом ВАЗ 211010, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медзакладі КНП ХОР ОНД, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №834 від 19.04.2023 року. (а.с. 1).

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №030127 від 20.04.2023 року, ОСОБА_1 надав особисті пояснення, що свідчить про те, що він був ознайомлений з його змістом та поза розумним сумнівом знав, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

- відомостями довідки, згідно яких ОСОБА_1 отримав посвідчення водія № НОМЕР_2 від 18.08.2009 (а.с.2);

- відомостями висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (фенілалкіламіни) (а.с.5);

- відомостями рапорту інспектора УПП в Харківські області, згідно якого 13.04.2023 року відпоідно до вимог п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, на що останній погодився. 20.04.2024 року було отримано висновок з КНП ХОР ОНД №834 із позитивним результатом. Для складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з`явився за вказаною працівниками поліції адресою. На водія було складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 13.04.2023 року водія було відсторонено від керування транспортними засобами.

- усними поясненнями працівника поліції ОСОБА_3 , наданими суду апеляційної інстанції під час його безпосереднього допиту згідно яких, ОСОБА_1 було зупинено згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 мав ознаки ДТП. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я на що останній погодився. 20.04.2023 року, отримавши висновок щодо позитивних результатів медичного огляду ОСОБА_1 , його було запрошено для складання в протоколу про адміністративну відповідальність;

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№030127 (а.с.3) з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування з водієм працівники поліції у ОСОБА_1 виявили ознаки наркотичного сп`яніння. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я на що останній погодився.

Для складання протоколу про адміністративну відповідальність у визначене працівниками поліції місце ОСОБА_1 з`явився. Водія було ознайомлено з висновком та протоколом, складеним відносно нього, а також і з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Про порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив.

При цьому, належить врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів ОСОБА_1 та його захисника в цій частині.

Доводи апелянта про незаконність та безпідставність зупинки його транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки, відповідно до відомостей, які є наявними у матеріалах справи, зокрема рапорті та поясненнях працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, наданих суду апеляційної інстанції під час його безпосереднього допиту ОСОБА_1 було зупинено відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» оскільки транспортний засіб під його керування рухався та мав ознаки дорожньо транспортної пригоди.

Відомостей, які б спростовували такі докази матеріали справи не містять.

Поряд з цим, відповідно до Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Згідно до приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

За таких обставин, таку зупинку необхідно вважати правомірною з огляду на приписи ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» та такою що відповідає обстановці, обумовленою введеним на території України режимом «воєнний стан».

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння визначені формально та не відповідають дійсності слід вважати необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 Розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція) вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його повноваженнями, що знайшло своє законне відображення у процесуальному закріпленні працівником поліції своїх висновків щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 у рапорті, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення ААД№030127 від 20.04.2023 року. Такі відомості не суперечать приписам ст. 252 КУпАП відповідно до яких орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, слід зазначити, що існування ознак наркотичного сп`яніння підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду №834 від 19.04.2023 року згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (фенілалкілкеламіни).

Щодо доводів сторони захисту про те, що фенілалкілкеламіни не входять до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМ України від 06.05.2000 року №770, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції слід зазначити наступне.

З загальновідомих джерел (Психіатрія і наркологія : підручник / ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , П86 ОСОБА_6 та ін. ; за ред. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 2-ге вид, затверджений Міністерством охорони здоров 'я України як підручник для студентів вищих медичних навчальних закладів IVрівня акредитації) психостимулятори лікарські засоби, що підвищують настрій, здатність до сприйняття зовнішнього роздратування, психомоторну активність. Вони зменшують почуття втомлюваності, підвищують фізичну і розумову працездатність (особливо у разі стомлення), тимчасово знижують потребу в сні. В основі цих ефектів лежить посилення передачі збудження в центральних міжнейронних синапсах, підвищення адренергічного тонусу в ЦНС і стимуляції метаболічних процесів нервових клітин. Психостимулятори представлені такими препаратами: Фенілалкіламіни фенамін; похідні піперизину меридил; Сидноніміни сиднокарб; Метилксантини кофеїн; похідні бензимідазолу бемітил.

Однак застосування таких психостимуляторів, як фенамін (амфетамін), меридил (центедрин, метилфенідат) і кофеїн, легко призводить до звикання і залежності. Фенамін у нашій країні включений до переліку наркотичних засобів.

Отже, враховуючи, що група хімічних та/або біологічних сполук «фенілалкіламіни» не виключає їх наркотичних властивостей, а медичний висновок щодо результату виявлення стану наркотичного сп`яніння №834 від 19.04.2023 неспростований у визначений законом спосіб та містить посилання на наркотичні властивості виявлених сполук фенілалкіламінів, то факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння належить вважати доведеним.

Посилання сторони захисту на таку сполуку, як феніламіламіни (а.с. 34) суперечать назві сполуки «фенілалкіламіни», яка зазначена у висновку щодо результатів медичного огляду водія на стан наркотичного сп`яніння №834 від 19.04.2024 року (а.с.5), який є одним з предметів судового розгляду згідно ст. 221, 294 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції до таких тверджень захисника ставиться критично.

За таких обставин, твердження сторони захисту щодо відсутності фенілалкіламіну у Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМ України від 06.05.2000 року №770 слід вважати необгрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Твердження сторони захисту щодо порушення прав ОСОБА_1 щодо не роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№030127 від 20.04.2023 року графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Комінтернівському районному суді м. Харкова» є невід`ємною у своєму конструкційному позначенні. Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності розписується також і у тому, що права та обов`язки, визначені у попередній графі їй також відомі.

З відомостей відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту про те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції слід вважати безпідставними та суб`єктивними оскільки, згідно неспростованих відомостей рапорту працівника поліції М. Сажнєва від 13.04.2023 року ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами.

Аналізуючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Тимошенко Л.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков