Справа № 127/2596/24
Провадження № 33/801/422/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Геращенко Тетяною Василівною,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Геращенко Тетяною Василівною на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово проживає у АДРЕСА_1 , а також у АДРЕСА_2 , за ст.ст. 130 ч. 1, 126 ч. 5 КУпАП, -

встановив :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 1, 126 ч. 5 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

У постанові суду зазначено, що 21.01.2024 о 07-47 год. по вул. Магістратській, 156А м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Зі згоди водія огляд проводився в медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Висновок 0082, результат позитивний наркотичне сп`яніння (амфетамін, метамфетамін), чим порушив п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того, 21.01.2024 о 07-46 год. по вул. Магістратській, 156А м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП (постанова БАВ 355867 від 28.04.2023), чим порушив п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Геращенко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Геращенко Т.В. апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 266 ч. 1, 2, 3, 4 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.01.2024 серії ААД №383436 21.01.2024 о 07-47 год. по вул. Магістратська, 156А м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Зі згоди водія огляд проводився в медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога: висновок 0082, результат позитивний наркотичне сп`яніння (амфетамін, метамфетамін). (а.с. 2)

З рапорту працівника поліції від 22.01.2024 вбачається, що 21.01.2024 о 07-45 год. у складі екіпажу «Юнкер -103» спільно із сержантом поліції ОСОБА_2 по вул. Магістратській, 156А м. Вінниці було зупинено транспортний засіб HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме водій, керуючи транспортним засобом, здійснив рух по зустрічній смузі руху. В ході спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР». Висновок 0082, позитивний: амфетамін, метамфетамін. Подія фіксувалась відеореєстратор №470739. Водія було запрошено 22.01.2024 для складання адмінматеріалів, ОСОБА_1 не зявився. На водія складено протокол серії ААД №383436 за ст. 130 КУпАП (п. 2.9а), протокол серії ААД 383433, постанову серії ЕНА 1283650 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Транспортний засіб був залишений на місці зупинки без порушень ПДР 21.01.2024. (а.с. 7)

На а.с. 6 - висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за №0082 від 21.01.2024 , згідно якого ОСОБА_1 21.01.2024 о 09-40 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння - амфетамін, метамфетамін.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З відеоматеріалу (відеозапису з нагрудних камер працівників поліції - а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а саме виїзд на зустрічну смугу, користування мобільним телефоном, невикористання ременя безпеки. Було встановлено, що водій ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Йому було запропоновано поїхати до КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції помітили у нього ознаки наркотичного спяніння. На водія було складено протокол.

На а.с. 1 довідка відносно ОСОБА_1 про те, що він посвідчення водія не отримував і протягом поточного року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, передбачених ст. 130 КУпАП, не притягувався.

На підставі викладеного суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.01.2024 серії ААД №383433 о 07-46 год. 21.01.2024 по вул. Магістратській, 156А м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП (постанова БАВ 355867 від 28.04.2023). (а.с. 14)

З рапорту працівника поліції від 21.01.2024 вбачається, що під час несення служби у складі екіпажу «Юнкер-103» 21.01.2024 спільно із сержантом поліції ОСОБА_2 за порушення ПДР по вул. Магістратській, 156А м. Вінниці було зупинено транспортний засіб HYUNDAI SONATA JF, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів останній пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.12.2023 р. ТСЦ 3041, бланк якого не відповідає зразку, та відсутній у базі НПНП. В подальшому на місце події було викликано СОП, оскільки в діях водія вбачались ознаки порушення, передбаченого ст. 358 КК України. Також було встановлено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.1а, а саме не має права керувати транспортним засобом, вчинив повторно протягом року порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Тому було складено протокол за ст. 126 ч. 5 КУпАП. (а.с. 16)

На а.с. 13 - довідка відносно ОСОБА_1 , згідно якої він 28.04.2023 керував автомобілем марки Фольксваген, р/н НОМЕР_3 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив ст. 126 ч. 2 КУпАП. Посвідчення водія не отримував. Постановою БАВ №355867 від 28.04.2023 накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. 21.01.2024 ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем марки Хюндай, р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене висновок районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, з таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, ч. 5 ст. 126 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.. Також відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, також працівником поліції йому були роз`яснені наслідки такої відмови.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, за змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №383436 від 22.01.2024 і серії ААД №383433 від 21.01.2024 (а.с. 2, 14), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21.01.2024 р. (а.с. 4), висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за №0082 від 21.01.2024 р. (а.с. 6), рапортами працівника поліції від 22.01.2024 та від 21.01.2024 (а.с. 7, 16), довідками старшого інспектора ВАП Т. Гамарник. (а.с. 1, 13), формою вивода №087303 (а.с. 15), відеоматеріалом (відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції) (а.с. 9).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до положення ст. 36 КУпАП, згідно яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі викладеного, діючи у точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи неодноразове вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 буде стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу

Окрім того апеляційний суд зауважує на такому.

Як зазначалося, відповідно до положень ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно із Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті питання, яке розглядається, особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особами, які вчинили адміністративні правопорушення, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Враховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, суд може призначити передбачене санкцією відповідної статті додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 283, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Геращенко Тетяною Василівною - задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 рокускасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 605,60 (шістсот п`ять грн 60 коп.) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин