Номер провадження: 33/813/464/24
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання: Соколовської Є.Р., Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Слаблюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

оскарженою постановою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №534093 від 01.10.2023 року, ОСОБА_1 , 01.10.2023 року, о 19:35 год., у м. Одеса, вул. Посмітного, буд.9, керуючи автомобілем марки «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював обгін, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Місцевий суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апелянт вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки місцевим судом допущено неповне з`ясування обставин справи, лише з врахуванням пояснень особи щодо якої було складено протокол, без його виклику та допиту як іншого учасника ДТП. Апелянт вважає, що саме протиправні дії водія ОСОБА_1 є причиною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Апелянт звертає увагу, що він виконував маневр обгону у відповідності до п.14.2 ПДР, а водій автомобілю «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 раптово почала виїжджати на зустрічну смугу, по якій він вже рухався, не дотримавшись інтервалу між транспортними засобами та допустила зіткнення.

Також апелянтом подані клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, про виклик та допит свідка ОСОБА_3 та інспектора патрульної поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу та клопотання ОСОБА_2 , просила відмовити в їх задоволенні та постанову місцевого суду залишити без змін.

12.02.2024 року всудовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник заявили клопотання про виклик до суду та допит в якості свідка ОСОБА_3 , яка на момент ДТП нібито була пасажиром автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з тим, апеляційним судом не встановлені підстави для виклику та допиту у якості свідка вказаної особи, оскільки відповідно до протоколу свідки на момент ДТП були відсутні. Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 від 01.10.2023 року також не вказував про існування свідків події.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 та його представник заявили клопотання про виклик до суду та допит працівника поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області Кравченко О.І., однак судом відмовлено в його задоволенні, у зв`язку із недоведеністю мети допиту працівника поліції стосовно обставин ДТП, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

13.03.2024 року в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_2 та його представника до матеріалів справи долучено висновок інженерно-транспортної експертизи Одеського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/116-23/23135-ІТ від 29.02.2024 року.

01.04.2024 року судове засідання було відкладено до 23.04.2024 року, у зв`язку із технічними несправностями системи «ВКЗ».

Разом з тим, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду, в наступне судове засідання призначене на 23.04.2024 року на 09:45 год. ОСОБА_2 та його представник не з`явилися, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників справи на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи; заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи ОСОБА_2 не викликався до суду та не приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова місцевого суду винесена 16.11.2023 року, відомості про направлення її копії учасникам справи в матеріалах справи відсутні.

27.11.2023 року представник потерпілого подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи, та ознайомився з ними 28.11.2023 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2023 року виправлено описку в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року, а саме виправлено дату народження ОСОБА_1 (а.с.15).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року виправлено описку в постановах Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року та від 28.11.2023 року, а саме виправлено по батькові ОСОБА_1 (а.с.16).

08.12.2023 року адвокат Слаблюк В.М. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

15.12.2023 року апеляційну скаргу з додатками направлено до місцевого суду, оскільки станом на 08.12.2023 року матеріали справи в апеляційному суді не перебували.

20.12.2023 року справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, разом із апеляційною скаргою з додатками направлено до апеляційного суду (а.с.46).

25.12.2023 року постановою судді Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Слаблюка В.М. в інтересах ОСОБА_2 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не підтвердженням повноважень адвоката на представництво в суді апеляційної інстанції, оскільки адвокатом до апеляційної скарги не додано витяг з договору, засвідчений підписами сторін, з інформацією щодо повноважень адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як адвоката (а.с.48).

Копію вказаної постанови того ж дня автоматизованою системою документообігу суду направлено на електронну адресу адвоката.

28.12.2023 року матеріали судової справи повернуто до суду першої інстанції.

02.01.2024 року ОСОБА_2 особисто надіслав до суду апеляційну скаргу через кур`єрську службу доставки, разом із клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_2 право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги апелянта про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в місцевому суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою суду залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскарженої постанови убачається, що в ході судового розгляду були досліджені: протокол про адміністративне правопорушення від 01.10.2023 року; схема місця ДТП від 01.10.2023 року; письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди; допитана ОСОБА_1 .

Однак, всупереч вимогам ст.280 КУпАП, суд не в повній мірі з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, та прийняв необґрунтоване рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №534093 від 01.10.2023 року, 01.10.2023 року, о 19:35 год., у м. Одеса, вул. Посмітного, буд.9, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності, та скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював обгін, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Як убачається з оскарженої постанови, в її основу покладені лише заперечення ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні ДТП.

Так, в місцевому суді ОСОБА_4 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у вину, не визнала та пояснила суду, що 01.10.2023 року, о 19:35 год., керуючи автомобілем «Hyundai Sаnta FE», рухалась по вул. Посмітного в м. Одеса у бік вул. Генуезької. На перехресті вул. Посмітного та пров. Полуничного, з метою об`їзду припаркованого автомобіля, що стояв на проїжджій частині навпроти будинку № 9 по вул. Посмітного, вона вирішила об`їхати вказаний автомобіль, виїхавши на зустрічну смугу. При цьому, автомобіль, що стояв припаркованим на проїжджій частині навпроти вказаного будинку, не давав їй можливості повністю та одразу здійснити об`їзд, тому вона попередньо переконавшись, що їй нічого не заважає і що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху з увімкненим світловим покажчиком повороту поступово здійснювала об`їзд вказаного автомобіля. Та у той момент коли вона почала здійснювати об`їзд та виїжджати на зустрічну смугу відчула удар з лівої сторони від автомобіля, який рухався в попутному їй напрямку по зустрічній смузі на великій швидкості та не гальмував. В подальшому вона з`ясувала, що зіткнення відбулося із автомобілем «Toyota Land Cruiser 200» під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював об`їзд колони автомобілів по зустрічній смузі, що рухались в попутному напрямку разом з нею по вул. Посмітного. В результаті зіткнення її автомобіль отримав пошкодження переднього бамперу, лівого переднього крила та лівої передньої фари.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо заперечення обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не дав оцінки іншим доказам, а лише формально взяв до уваги заперечення ОСОБА_1 , які вона надала в судовому засіданні, не перевірив їх достовірність та поклав їх в основу оскарженої постанови щодо відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зокрема, місцевий суд не дослідив та не надав належної оцінки письмовим доказам.

Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 01.10.2023 року, останній вказував, що рухався по вул. Посмітного в м. Одесі, при завершенні ним маневру обгону, зненацька на смугу зустрічного руху виїхав автомобіль «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перешкодив йому завершити обгін. При цьому, ОСОБА_2 вказав, що не міг запобігти зіткненню, оскільки автомобіль «Hyundai Sаnta FE», виїжджав на смугу зустрічного руху, в той час коли його транспортний засіб вже порівнявся з автомобілем «Hyundai Sаnta FE». Також ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль «Hyundai Sаnta FE», в`їхав в бокову праву частину його автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.5).

Місцевий суд не звернув уваги на вказані пояснення ОСОБА_2 , не вжив заходів щодо його виклику та допиту в судовому засіданні з метою перевірки зазначеної ним версії подій дорожньо-транспортної пригоди, допустивши таким чином неповноту судового розгляду.

Також місцевий суд в повній мірі не дослідив схему місця ДТП, не надав оцінки розташуванню автомобілів, місцю їх зіткнення та отриманим механічним пошкодженням.

В апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 наполягав на тому, що у вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час він рухався на автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Посмітного в м. Одесі, в напрямку вул. Генуезької. Увімкнувши відповідний світловий покажчик повороту ліворуч, упевнившись у безпечності такого маневру, він, керуючись п.14.2 ПДР України, здійснював обгін транспортних засобів, та не очікувано та несподівано для нього на смугу його руху почав виїжджати автомобіль «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим не дотримавшись інтервалу між транспортними засобами водій автомобіля «Hyundai Sаnta FE» скоїла зіткнення з правою частиною його транспортного засобу.

Із зафіксованого на схемі місця ДТП від 01.10.2023 року, вбачається розташування автомобілів на проїзній частині вулиці Посмітного в м. Одесі, а саме автомобіль «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , розташований більшою його частиною в смузі попутного напрямку руху до вул.Генуезька (при наявності по одній смузі для руху в кожному напрямку); та лише передня ліва частина її автомобіля перетнула пунктирну лінію дорожньої розмітки та знаходилась на зустрічній смузі для руху. Автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , розташований паралельно вул. Посмітного в напрямку вул. Генуезька, повністю на смузі зустрічного руху.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі зустрічного руху, майже біля правової її частини (на відстані 3,5 м від бордюру, при ширині смуги 4,2 м).

Відповідно до схеми ДТП, автомобіль «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пригоди отримав механічні пошкодження переднього бампера, переднього лівого крила та передньої лівої фари.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження заднього правого крила та задньої правої двері.

Схема місця ДТП від 01.10.2023 року підписана водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без будь-яких зауважень чи застережень.

Враховуючи місце, де відбулося зіткнення автомобілів на проїжджій частині, перелік пошкоджень, які були отримані кожним із транспортних засобів внаслідок ДТП, апеляційний суд приходить до висновку, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджує пояснення ОСОБА_2 та спростовує пояснення ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, пояснення ОСОБА_2 визнаються апеляційним судом логічними, послідовними та такими, що ґрунтуються на даних, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, пояснення ОСОБА_2 та досліджені апеляційним судом докази повністю спростовують версію ОСОБА_1 щодо розвитку події ДТП та висновки місцевого суду щодо порушення водієм ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху щодо здійснення обгону автомобілів.

Апеляційний суд враховує те, що п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Апеляційний суд не погоджується із висновками місцевого суду про те, що водій автомобіля «Hyundai Sonta FE» ОСОБА_1 рухалась з дотриманням Правил дорожнього руху України, виконуючи об`їзд припаркованого автомобіля, що стояв на проїжджій частині та не мала технічної можливості уникнути зіткнення, а також стосовно того, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали положенням п.10.1, п.14.1 ПДР України та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Так, Апеляційним судом встановлено, що рухаючись в прямому напрямку по вул. Посмітного в м. Одесі, в напрямку вул. Генуезької, здійснюючи обгін транспортних засобів, перебуваючи вже на зустрічній смузі для руху, ОСОБА_2 , у відповідності до вимог п.1.4 ПДР України, мав право розраховувати на те, що й інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й інший учасник ДТП ОСОБА_1 , яка в свою чергу, як було встановлено судом, побачивши попереду на смузі її руху перешкоду у виді припаркованого автомобіля, з метою здійснення його об?їзду, не переконалася в безпечності виконуваного маневру, не впевнившись в тому, що в смузі зустрічного руху, на яку вона мала намір виїхати для об`їзду перешкоди відсутні як зустрічні транспортні засоби, так і транспортні засоби, які вже здійснюють рух по зустрічній смузі в попутному напрямку виконуючи маневр обгону, з недотриманням правил дорожнього руху, а саме п.10.1 ПДР, почала змінювати напрямок руху керованого нею автомобіля та допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд звертає увагу, що в своїх поясненнях ОСОБА_1 вказувала, що «лівою стороною машини виїхала повільно на зустрічну смугу близько на 40 см, увімкнувши лівий поворот, після чого відчула удар з лівої сторони».

В запереченнях ОСОБА_1 зазначала, що з метою здійснення маневру об`їзду перешкоди, переконалася, що в напрямку зустрічного руху транспортних засобів не було, в лівому дзеркалі заднього виду автомобілів, які б здійснювали обгін, також не було. Увімкнула покажчик повороту та повільно почала об`їзд перешкоди. Однак, після того як подивилася в праве дзеркало заднього виду для впевненості уникнення наїзду на перешкоду, побачила в лівому дзеркалі заднього виду світло фар, у зв`язку із чим натиснула на гальма для уникнення зіткнення з транспортним засобом, який здійснював обгін на великій швидкості, вона зупинилася, але відчула удар.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечувала, що вона розпочинала здійснення маневру об`їзду виниклої на її смузі для руху перешкоди у виді припаркованого автомобіля, та переконавшись в безпечності виконуваного маневру, ввімкнувши покажчик повороту ліворуч, поступово почала виїжджати на зустрічну смугу для руху та раптово відчула удар. Разом з цим, на її думку водій ОСОБА_2 , який здійснював маневр обгону колони автомобілів по смузі зустрічного руху, перевищив швидкісний режим, і саме ця обставина стала причиною ДТП.

Однак, апеляційний суд критично оцінює вказані доводи ОСОБА_1 , оскільки її твердження про перевищення водієм ОСОБА_2 швидкісного режиму є декларативними та не підтвердженими жодним доказом.

Більш того, в дорожній ситуації, яка мала місце в даній справі, водій ОСОБА_1 мала беззаперечно виконати вимоги п.10.1 ПДР, тобто перед зміною напрямку руху повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема і водіям які вже рухаються по зустрічній смузі в попутному напрямку та здійснюють маневр обгону автомобілів, що нею не було виконано.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 підтвердила, що в результаті зіткнення її автомобіль «Hyundai Sаnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження переднього бамперу, лівого переднього крила та лівої передньої фари, про що зазначено в схемі місця ДТП. Автомобілю «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , були завдані пошкодження у виді заднього правого крила та задніх правих дверцят.

Наявність пошкодження передньої лівої частини автомобіля «Hyundai Sоnta FE», підтверджує, що ОСОБА_1 лише розпочинала зміну напрямку руху та об`їзд перешкоди, а пошкодження задньої правої частини «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , свідчать про те, що ОСОБА_2 вочевидь вже здійснював обгін автомобілів та рухався по зустрічній смузі, на яку лише мала намір виїхати ОСОБА_1 .

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що п.10.1 ПДР України не може ставитися в вину ОСОБА_2 , оскільки з урахуванням доказів по справі, на момент дорожньо-транспортної пригоди останній не розпочинав рух, не перестроювався, не змінював напрямку руху, а вже здійснював обгін, який зобов`язаний був завершити.

Більш того, апеляційний суд не погоджується із висновками місцевого суду стосовно недотримання ОСОБА_2 вимог п.14.1 ПДР України, що нібито знаходиться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки вказаний пункт виключено з Правил дорожнього руху України на підставі Постанови Кабінету Міністрів №111 від 11.02.2013 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що об`їзд, обгін, чи будь-яка інша зміна напрямку руху має виконуватись із суворим дотриманням Правил дорожнього руху України.

У даній конкретній ситуації фактично і водій ОСОБА_2 , і водій ОСОБА_1 , здійснювали певні маневри, а саме обгін та об`їзд перешкоди відповідно.

Однак, ключовою обставиною в даній справі є те, на якій саме стадії виконуваного маневру перебували водії.

Суд звертає увагу, що автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , вже виконував маневр обгону автомобілів по зустрічній смузі, а автомобіль «Hyundai Sоnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , лише розпочинав маневр об`їзду перешкоди у виді припаркованого на смузі для руху іншого транспортного засобу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, які зобов`язують перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, 01.10.2023 року, о 19:35 год., керуючи автомобілем марки «Hyundai Sоnta FE», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса, вул. Посмітного, буд.9, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював обгін, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до листа Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП за вих.№К-3327/41/13/03/03-23 від 01.11.2023 року, на звернення ОСОБА_1 стосовно неналежного оформлення співробітниками УПП в Одеській області ДПП матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, надано відповідь, що під час проведення службової перевірки, порушень службової дисципліни з боку співробітників УПП в Одеській області ДПП не встановлено, тому підстави для проведення службового розслідування відсутні.

Крім того, за клопотанням потерпілого ОСОБА_2 та його представника апеляційним судом досліджено висновок інженерно-транспортної експертизи Одеського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/116-23/23135-ІТ від 29.02.2024 року, на вирішення якої були поставлені такі питання:

1. Як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій автомобіля «Hyundai Sаnta FE», номерний знак НОМЕР_1 ?

2. Чи мав водій автомобіля «Hyundai Sаnta FE», номерний знак НОМЕР_1 , технічну можливість належним виконанням ПДР уникнути ДТП?

3. Як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_2 ?

4. Чи мав водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_2 , технічну можливість належним виконанням ПДР уникнути ДТП?

Відповідно до вказаного висновку експертами надані відповіді на вказані питання:

1. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в заяві про призначення експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Sаnta FE», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинна була діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України (Варіант №1, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 та Варіант №2, який базується на показаннях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 співпадають).

2. Водій автомобіля «Hyundai Sаnta FE», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , діючи у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР України, мала технічну можливість запобігти зіткнення із автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_2 (Варіант №1, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 та Варіант №2, який базується на показаннях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 співпадають).

3. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в заяві про призначення експертизи, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України (Варіант 1, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 ).

Варіант №2, який базується на показаннях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 питання не вирішувалось з причин, зазначених у дослідницькій частині оскільки відповідно до комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про призначення експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 в процесі розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації не може надати дані щодо режиму, напрямку та швидкості руху автомобіля «Toyota», тому виконати оцінку дій водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 відповідно до вимог п.12.3 ПДР України експертним шляхом не виявляється можливим.

4. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в заяві про призначення експертизи, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , діючи у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України, не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «Hyundai Sаnta FE», номерний знак НОМЕР_1 . (Варіант №1, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 ).

Варіант №2, який базується на показаннях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 питання не вирішувалось з причин, зазначених у дослідницькій частині оскільки з технічної точки зору, при проведенні дослідження механізму розвитку цього ДТП та виконання розрахунків, необхідних для вирішення питання мав (не мав) водій автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Hyundai», судовому експерту необхідні дані щодо розташування транспортних засобів відносно один одного повздовжньому напрямку та розташування транспортних засобів в поперечному напрямку відносно меж проїзної частини, часу руху автомобіля «Hyundai» з моменту зміни напрямку і до місця зіткнення, а також відомостей щодо швидкості руху автомобіля «Toyota» до місця зіткнення. Ураховуючи, що комплекс вихідних даних, зазначених в заяві при призначення експертизи не містить зазначених вище даних, провести дослідження та дати відповідь експертним шляхом на поставлене питання не представляється можливим.

У висновку експерт також вказав, що оскільки комплекс вихідних даних водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 та водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 має протиріччя в частині обставин механізму розвитку ДТП, а саме в частині розташування транспортних засобів відносно один одного в момент початку їх маневрування та швидкості руху автомобіля «Toyota» до місця зіткнення, тому дослідження проводилось за двома варіантами: Варіант №1, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 та Варіант №2, який базується на показаннях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_1 .

Таким чином, сукупність досліджених апеляційним судом доказів, є достатньою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Водночас, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП мало місце 01.10.2023 року, тобто на день розгляду справи апеляційним судомз дня вчинення правопорушення пройшло більш ніж три місяці.

За таких обставин адміністративне стягнення за порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не може бути накладено на останню, а тому з урахуванням вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки апеляційна скарга, окрім вимоги щодо скасування постанови, містить вимогу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка не може бути задоволена з урахуванням положень ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та поновити строк на оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року, якою провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський