КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2486/2024 Суддя суду апел. інст. В.П..Глиняний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Герасимової Т.І. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 14 листопада 2023 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 180 керував транспортним засобом «Атаман А 092Н6» н.з. НОМЕР_1 , після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, таких як: блідість обличчя; зіниці очей не реагують на світло; порушення мови відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Герасимова Т.І. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок судді про його винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення зроблений за відсутності у справі належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що водій керував автобусом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Матеріали адміністративної справи не містять даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автобусом та про блокування автобуса чи поміщення на штраф майданчик, що на переконання адвоката вказує на неправомірність складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. При постановлені рішення суддя не врахував тої обставини, що ОСОБА_1 як водій пасажирського автобуса перед кожним виїздом на маршрут проходить медичний огляд, що належно документується ПП «Універсал-Транс», як і не врахував результати Протоколу медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від 14.11.2023 року, що був проведений КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», за зверненням ОСОБА_1 того ж дня та за яким він не перебував у стані наркотичного сп`яніння. В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат наводить положення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із відповідними змінами), за якими в постанові судді повинно бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою правопорушення, та зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Герасимова Т.І. не з`явились, надіслали до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх відсутність, підтримавши вимоги апеляційної скарги. Враховуючи вимоги ст.294 КУпАП вважаю за можливе розглянути скаргу без їх участі. Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримані не були.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, відповідно до якого він як водій транспортного засобу повинен був на вимогу поліцейського пройти у визначеному порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 723927 від 14.11..2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 14.11.2023 приблизно о 16год 00хв в м. Києві по вул. Антоновича, 189, надаючи послуги з перевезення пасажирів за маршрутом № 801 «Тарасівська - Дружби народів») керував транспортним засобом «Атаман» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( блідий колір обличчя зіниці очей не реагують на світло млявість мови. Пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, що було запропоновано поліцейським, відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Наведені обставини підтверджуються долученим до протоколу про адміністративне правопорушення Направленням ОСОБА_1 до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» для огляду як водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, в якому працівник поліції зазначає ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя; розширені зіниці очей, що не реагують на світло; сповільнення та порушення мови. Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку, що суддею першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у відмові пройти у встановленому порядку медичний огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП., та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката Герасимової Т.І. про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камери поліцейського, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, 14.11.2023 року під час спілкування з водієм автобусного маршруту №801 ОСОБА_1 працівники поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, роз`яснили йому його права та обов`язки, запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я на встановлення стану наркотичного сп`яніння, на що він відмовився. Після цього працівники поліції вилучили у ОСОБА_1 посвідчення водія та видали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Будь-яких порушень з боку працівників поліції відеозапис не містить.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, з відеозапису слідує, що працівники поліції, отримавши відмову водія ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку медичний огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння, цілком обґрунтовано склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Як слідує з відеозапису, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вилучили у нього посвідчення водія, викликали до місця знаходження транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ПП «Універсал-Транс» водія ОСОБА_2 , якому і передали транспортний засіб. Ці обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2 від 14.11.2023 р., та підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, яким він підтвердив факти вилучення у нього посвідчення водія номер НОМЕР_2 та отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 . Дані обставини спростовують посилання адвоката про те, що ОСОБА_1 не відсторонявся від керування транспортним засобом, що вказує на безпідставність складання відносно нього протоколу.

Частиною 4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського. Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ МВС, МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735) проведення такого огляду здійснюється у закладах охорони здоров`я, визначених МОЗ України, МОЗ АР Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відтак, посилання апелянта на неврахування суддею його доводів про те, що ОСОБА_3 не перебував у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння з огляду на висновок КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування від 14.11.2023, до якого він звернувся самостійно, є непереконливим., як і посилання на те, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, що використовується для перевезення пасажирів, перед виїздом на маршрут проходив медичний огляд, що зафіксовано у відповідному журналі ПП «Універсал-Транс». Остання обставинами на яку посилається адвокатне може бути врахована з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено після 16 год. 00 хв., тоді як надані адвокатом копії документів не містять часу проходження водієм ОСОБА_1 перед рейсового медичного огляду та часу виїзду на маршрут.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених суддею. При цьому, суддя надав відповідну оцінку доводам адвоката Герасимової Т.І., викладених у письмових поясненнях, щодо безпідставності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та належно мотивував своє рішення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Герасимової Т.І. залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний