Справа № 182/4749/24
Провадження № 3/0182/2305/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2024 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.

Клименко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополь адміністративний матеріал, який надійшов з ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , керівник ТОВ «НКЗ»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

за участю

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 797138 від 03.08.2024, водій ОСОБА_1 03.08.2024 о 22.31 год. по вул. Першотравнева біля буд. № 58 у м. Нікополі Дніпропетровської області керував транспортним засобом - автомобілем «BMW 5301», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода). Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечував. Пояснив, що він не керував транспортним засобом у визначений в протоколі про адміністративне правопорушення день та час, а матеріали справи, додані до вказаного протоколу, не містять жодних доказів на підтвердження такого керування. Так, пізно ввечері 03.08.2024 він зі своєю знайомою на автомобілі «BMW» стояли біля буд. №58 по вул. Першотравнева у м. Нікополі. В цей час до них під`їхав автомобіль патрульної поліції, він на цей момент сидів у автомобілі на водійському місці. Під час спілкування працівники поліції запідозрили у нього ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, пояснивши їм, що він не керував автомобілем. Після цього, оскільки при собі він не мав документів, його доставили до відділення поліції для встановлення особи. Під час оформлення документів він погодився поїхати до лікарні для встановлення стану сп`яніння, але поліцейський йому відмовив у цьому, не пояснивши причину та почав оформлення протоколу. ОСОБА_1 додав, що перед складанням протоколу йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП і він не відмовлявся їхати до лікарні. В той же час самостійно поїхати до лікарні він вже не міг, оскільки для цього потрібно їхати до іншого міста, а невдовзі мала розпочатись комендантська година. При цьому ОСОБА_1 не заперечував вживання ним алкогольних напоїв, але заперечував сам факт керування ним транспортним засобом. Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що працівники поліції автомобіль під його керуванням не зупиняли, а, отже, і не бачили чи рухався даний автомобіль взагалі. Тому ОСОБА_1 просить адміністративну справу закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «BMW 5301» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі в передбаченому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол складений за керування водієм транспортним засобом з ознаками алкогольного та відмову від проходження медичного огляду на встановлення відповідного стану.

При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що вказана особа керувала транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли транспортний зщасіб почав рухатись.

Разом з тим, ОСОБА_1 у судовому засіданні стверджував, що він не керував автомобілем, на підставі чого і відмовився від огляду на стан сп`яніння і у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього факту.

Так, при перегляді наявного у матеріалах справи відеозапису суддею встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться біля нерухомого транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 і має явні ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не заперечував вживання ним алкогольних напоїв, проте заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Враховуючи зазначене, суддя не вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 2.5, оскільки інспектором поліції належним чином не встановив чи саме ОСОБА_1 був тією особою, яка керувала зазначеним транспортним засобом.

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адмінправопорушення.

Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Крім того, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується, що ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні відділення поліції, не відмовлявся і хотів пройти огляд у лікарні, однак отримав відмову у цьому.

За таких обставин, працівники поліції мали забезпечити та доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте наявні докази свідчать про здійснення працівниками поліції дій, які суперечать Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського і проведений огляд з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Всупереч зазначеним вимогам порядку проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейський без законних на те підстав, незважаючи на повідомлення ОСОБА_1 . поліцейському про його бажання пройти такий огляд та не забезпечив проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того, суддя звертає увагу й на те, що при адміністративному затриманні ОСОБА_1 не було роз`яснено право на правничу допомогу, чим порушено право особи на захист. Тоді, коли поліцейські і ОСОБА_1 вже перебували у відділі поліції і поліцейський вже складав протокол, ОСОБА_1 було роз`яснено право на правничу допомогу, ОСОБА_1 пояснив, що потребує такої допомоги. Поліцейський навіть звернувся до Південно-Східного межрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання ОСОБА_1 безоплатного адвоката, в центрі пояснили, що необхідно почекати, на що ОСОБА_1 погодився, однак з незрозумілих причин поліцейський продовжив складати протоколи, не дочекавшись захисника, не з`ясувавши з цього приводу думку ОСОБА_1 . Наведені факти свідчать про порушення поліцейським встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння, який викликає сумніви щодо об`єктивності дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тому суддя вважає, що додані до матеріалів справи письмові докази не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, тому суддя вважає, що не доведена матеріалами справи об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, бо суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому з цих підстав вважаю за необхідне провадження по справі закрити.

Керуючись ст. 221, 283, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Суддя: І. В. Клименко