ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1826/24 Справа № 175/9594/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, за участю захисника Шевченка С.М., апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Шевченка С.М. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, 15 жовтня 2023 о 12:49 годині, в Дніпропетровській області, Дніпровському р-ні, траса М-30, 958 км. Блок-пост, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A8, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме мав запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду позитивний, 0,96% проміле, тест №2805.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шевченко С.М. просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню.

Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями, оскільки перед проведенням огляду працівником поліції не було здійснено контрольний забір повітря, не було надано свідоцтво про державну реєстрацію приладу та його повірку, не проінформовано про порядок застосування технічного засобу. Також відсутні докази того, що при експлуатації газоаналізатору був використаний оригінальний мундштук.

Крім того вказує, що співробітниками поліції всупереч вимогам Інструкції йому не було роз`яснено порядок проведення огляду та не забезпечено його проведення в медичному закладі, оскільки з результатами проведеного тесту ОСОБА_1 не був згоден.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, обґрунтовуючи свої вимоги у цій частині тим, що розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_1 , а копія оскаржуваної постанови була направлена на його адресу та отримана лише 18.06.2024 року, після звернення захисника до суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Шевченка С.М., який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження таким, що підлягає задоволенню, оскільки справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, відомості про отримання останніми її копії у межах строку апеляційного оскарження відсутні, а відтак доводи апелянта про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами справи не спростовуються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із використанням алкотесту Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 0,96 проміле; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння;

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту за допомогою приладу Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 0,96 проміле, що значною мірою перевищує допустиму норму.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановленого Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про те, що поліцейськими перед проведення огляду на стан сп`яніння не було роз`яснено процедуру застосування технічного приладу і не надано сертифікату відповідності, то вони є необгрунтованими, оскільки згідно із відеозаписом ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, при цьому працівником поліції останньому було роз`яснено процедуру та методику його проведення та ОСОБА_1 пройшов огляд, результат вимірювання склав 0,96 проміле, під час огляду останньому було надано запакований мундштук.

ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з поліцейськими та під час складання протоколу не висловив своєї незгоди із результатом огляду, не повідомив працівників поліції про бажання оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які згідно із п. 5 Розділу ІІ Інструкції надаються особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, лише на її вимогу, та погодився з результатом тесту. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час спілкування зі співробітниками поліції, зафіксованого відеозаписом, ОСОБА_1 зазначав, що напередодні вживав алкоголь.

Крім того, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 підписав його без зауважень, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними та будь - якими відомостями не підтверджуються.

Стосовно доводів апелянта щодо того, що працівниками поліції не було забезпечено проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, слід зазначити, що згідно із відеозаписом перед початком проведення процедури огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що напередодні вживав алкоголь та після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 0,96 проміле, він був здивований результатом, втім погодився з ним і не виразив сумнівів у його правильності, а тому у працівників поліції не було підстав для направлення його до медичного закладу.

Інші доводи захисника апеляційний суд розцінює як формальні і такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника Шевченка С.М. - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця