Номер провадження: 33/813/1961/24
Номер справи місцевого суду: 496/8154/23
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

захисника Талєрова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21.06.2024 ОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 11.11.2023 о 21:53 год. за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога Київ Одеса, 464 км +/-500 м, керував транспортним засобом «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.06.2024 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що:

-суд виніс постанову без його участі, хоча він наполягав на цьому, без надання йому можливості надати пояснення по справі та скористатись правовою допомогою;

- працівниками поліції під час складення адмінматеріалів були допущені порушення вимог чинного законодавства, зокрема: відсутні свідки перебування його у нетверезому стані; від проходження медичного огляду він не відмовлявся; у протоколі не зазначені свідки;

- лікарем при проведені медичного огляду була порушена процедура проведення огляду, так як від огляду на стан сп`яніння шляхом застосування вимірювальної техніки та шляхом лабораторних досліджень він не відмовлявся. Він дув в трубку вимірювальної техніки, але їм не подобалося. При цьому здати сечу, слину чи щось інше йому запропоновано не було, працівники медзакладу просто констатували відмову від огляду та склали висновок;

- факт відмови від проходження огляду не доведений, тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Талєров М.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника в її інтересах, дослідивши матеріали даної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 11.11.2023 він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Вказані обставини суд вважав встановленими на підставі:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 11.11.2023 серії ААД №426239, згідно з яким 11.11.2023 о 21:53 годині за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога Київ Одеса 464 км+/-500 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. Зафіксовано на ПВР. Від ознайомлення з вказаним протоколом та отримання його копії водій відмовився, що зафіксовано в протоколі;

-висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 11.11.2023 КНП «ООМНПЗ» ООР на підставі акту медогляду №002709 від 11.11.2023. У висновку зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у повному обсязі та відмовився від підпису;

- відеозаписів з бодікамер поліцейських, з яких вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений на блокпості. Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а тому запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився та зазначив, що поїде до медичного закладу для проходження огляду. В приміщенні лікарні ОСОБА_1 , перед проходженням огляду за допомогою алкотерстера, медичною працівницею, неодноразово було роз`яснено порядок проходження освідування на алкотестері. Однак, ОСОБА_1 лише імітував продуття в мундштук приладу «Драгер», на що медична працівниця неодноразово робила йому зауваження, повідовляючи, що повітря потрібно видихати у мундштук, а не на її руки, як водій це неодноразово навмисно робив. ОСОБА_1 був попереджений, що у випадку неналежного продуття приладу Драгер, означене буде розцінено, як ухилення від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. В подальшому працівник поліції повторно запитав чи буде ОСОБА_1 проходити огляд в медичному закладі та дути належним чином в прилад, на що ОСОБА_1 відповів, що він продуває алкотестер. ОСОБА_1 була надана можливість продути алкотестер багато разів (всього 10 разів), однак останній лише імітував продуття в мундштук приладу «Драгер». Зважаючи на те, що водій фактично ухилився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, лікарем ОСОБА_2 зафіксовано факт відмови від проходження огляду та складено висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у повному обсязі. При фіксації відмови від проходження огляду були присутні два понятих.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.

У відповідності до положень ст.254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол.

Право поліцейського виявляти у водіїв ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 за №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (далі- Порядок), наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі- Інструкція).

Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

В сенсі ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, матеріали яких обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам вказаної Інструкції. Так, долучені до матеріалів справи відеозаписи відображають події, які відбулися 11.11.2023. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано зупинений транспортний засіб, біля якого перебував ОСОБА_1 , особу якого встановлено як водія за відповідним посвідченням водія. Зафіксовано повідомлення водієві про підозру перебування його у стані сп`яніння, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, на що останній відмовився, однак погодився їхати до лікарні для проходження огляду. В медзакладі водієві було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, на що останній зробив 10 спроб, проте аналіз жодного разу результат не дав через недостатню кількість повітря, яке видихав ОСОБА_1 . Слід відзначити, що працівниця медзакладу неодноразово роз`яснювала водію порядок використання газоаналізатора та робила йому зауваження через неправильне використання, зокрема переривання потіку повітря, що видихається, та видихання його повз газоналізатора. Вказані дії розцінені лікарем як відмова від огляду із застосуванням спеціальних-технічних засобів. Після чого, лікарем складено висновок про відмову проходження огляду та поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення від 11.11.2023.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що йому не було запропоновано здати біологічне середовище для проведення лабораторних досліджень не приймаються до уваги з огляду на таке.

Перш за все слід звернути уваги, що відповідно до п. 7, п. 14 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції проведення лабораторних досліджень біологічного середовища є обов`язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, або якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Отже, визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом лабораторного дослідження здійснюється лише в окремо визначених випадках.

За положеннями п.3 р.ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Відтак, саме лікарю належить визначення методу огляду на стан сп`яніння доставленого водія.

На підставі досліджених об`єктивних даних, зокрема даних відеозаписів, суд дійшов висновку, що поведінку ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я лікарем було правильно розцінено, як небажання пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_1 перед входом до будівлі лікарні справив свою природну потребу, здійснивши сечовипускання, а в приміщенні лікарні лише імітував продуття приладу і жодного разу процедуру не довів до кінця, тобто в такий спосіб він ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння.Поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування у медзакладі та свідчить про те, що він уникав пройти освідування. Вимоги медпрацівника щодо проходження огляду на газоаналізаторі належним чином неоднокартно не виконував, що обґрунтовано розцінено лікарем та поліцейськими як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог лікаря медзакладу щодо проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду.

Формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним всіх передбачених законом необхідних дій, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також судом враховано, що вматеріалах справи відсутні будь-які докази звернення сторони захистом у встановленому порядку зі скарги на дії лікаря-нарколога чи працівників поліції. У суду відсутні підстави вважати, що складений висновок про відмову від проходження огляду та протокол про адміністративне правопорушення складені з порушеннями Інструкції № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги з цій частині не приймаються до уваги.

Доводи апелянта про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема щодо відсутності свідків, суд визнає такими, що не ґрунтуються на правовій основі, з огляду на таке.

Законом України від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, серед іншого, до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021. Зокрема, частину другу вказаної статті викладено в такій редакції: "Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення".

Слід звернути увагу, що після цих змін до КУпАП, з 17.03.2021 свідки до проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.

Отже, діючі приписи ст.266 КУпАП вимагають залучення свідків лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані за допомогою технічного засобу, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак залучення свідків не вимагалось.

При цьому, слід зазначити, що КУпАП має вищу силу, аніж Інструкція, а тому поліцейські мали альтернативне право фіксувати подію на камеру або за відсутності такої залучати свідків.

Таким чином, апеляційний суд вважає фіксування поліцейськими факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду стан сп`яніння у медичному закладі, є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини.

Цитування в скарзі постанов апеляційних судів в інших справах про адміністративні правопорушення не приймаються до уваги суду апеляційної інстанції, оскільки не мають преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду місцевим судом справи за його відсутністю та порушення його права на захист є необґрунтованими.

Так, з матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 знайомився з матеріалами справи, надавав суду заяви по суті справи, користувався правовою допомогою, брав участь в судових засіданнях разом із захисником 14.03.2024, 08.04.2024, 10.06.2024, приймав участь у дослідженні доказів, тобто в повній мірі скористався своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП. Будучі належним чином сповіщеним про розгляд справи на 21.06.2024, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи, призначеного на 21.06.2024 на 15:00, суду не надавав. При цьому, заява ОСОБА_1 від 12.06.2024 про неможливість участі у судовому засіданні, на яку посилається апелянт, стосувалась судового засідання, призначеного на 14.06.2024.

Судом врахована позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Затаких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі було забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації права на доступ до правосуддя та права на захист, а тому доводи скарги про порушення його прав в місцевому суді, апеляційний суд визнає неспроможними.

Крім того, при розгляді справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 повною мірою реалізував своє право на користування юридичною допомогою адвоката, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя. Вказана обставина не вплинула на правильність оскаржуваного судового рішення.

Відтак, за позицією апеляційного суду, факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння у поза розумний сумнів. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», за яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко