Справа № 462/3504/24 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 33/811/1018/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника адвоката Ларіонова Романа Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Залізничного районного суд м. Львова від 19 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

З постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Львівський автобусного завод «ЛДАРЗ», місце знаходження якого: м. Львів, вул. Авіаційна, 3, допустила порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме здійснено завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2024 на суму 314 691 грн., чим порушила вимоги п. 187, 198, 200 Податкового кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та з неповним застосуванням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що наведені дані в акті перевірки та протоколі не є достатніми та переконливими доказами вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ №36/13-01-07-01 від 17 квітня 2024 року не зазначено суть правопорушення, а саме не вказано, які конкретні порушення ведення податкового обліку допущено головним бухгалтером ТОВ «ЛДОРЗ», не зазначено які конкретні дії чи бездіяльність мали місце і полягали у порушенні чи нездійсненні нею передбачених законом правил податкового обліку.

Зазначає, що вона не погоджувалася з актом перевірки та висловила свою незгоду з ним, оскаржує такий у встановленому законом порядку.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції не дотримався, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, об`єктивною стороною правопорушень, відповідальність за яке настає за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Обґрунтовуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд у постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення № 010400 від 17 квітня 2024 та витяг акту від 17 квітня 2024 року №1703/13-01-07-01/07684556 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Львівський авіаційний завод» ЛДОРЗ (07684556) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2024 року відємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленому до відшкодування з бюджету».

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ», місце знаходження якого: м. Львів, вул. Авіаційна, 3, допустила порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме здійснено завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2024 на суму 314 691 грн., чим порушено ст. 187, 198, 200 ПК України.

Проте, судом не враховано і не надано належної оцінки тій обставині, що, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказана суть вчиненого правопорушення та конкретні дії останньої, як головного бухгалтера, які призвели до зазначених у цьому протоколі порушень.

Окрім того, ані з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ані з матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останньою, у чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить викладення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, із викладом фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення, її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі складу адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів та дозволяє суду належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на витяг за акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 17 квітня 2024 року №1703/13-01-07-01/07684556.

Будь-яких інших доказів, окрім витягу з акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Проте, наданий суду витяг з акту від 17 квітня 2024 року №1703/13-01-07-01/07684556 не є беззаперечним доказом наявності вини особи, яка притягається до відповідальності, оскільки у відповідності вимог ч. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Між тим, суд повинен безпосередньо встановити факт порушення податкового обліку для підтвердження чи спростування наявності в діях особи адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України у випадку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, окрім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п.54.5 ст.54 ПК України).

Пунктом 58.1.статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому ст. 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст.56 ПК України).

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту недотримання чинного законодавства при виплаті доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

За результатами перевірки підприємству направлено податкове повідомлення-рішення від 2 травня 2024 року №20046/13-01-07-01 на загальну суму 157345,5 (штрафні санкції).

ТзОВ «Львівський авіаційний завод» ЛАРДЗ» не погодилось з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки та податковому повідомленні-рішенні, та 22 травня 2024 року за вих. №6-24/4245 подало на податкове повідомлення-рішення від 2 травня 2024 року №20046/13-01-07-01 адміністративну скаргу до ДПС України.

Наразі адміністративна скарга не розглянута, оскільки Рішенням від 12 червня 2024 року №17669/6/99-00-06-01-04-0606 ДПС України продовжила строк розгляду скарги до 22 липня 2024 року включно.

Отже, в ході перевірки визначене в такому повідомленні-рішенні порушення ведення податкового обліку може не підтвердитися, а тому за результатами оскарження податкове повідомлення-рішення може бути скасоване.

Якщо, за результатами розгляду вимоги адміністративної скарги не будуть задоволені, ТзОВ «Львівський авіаційний завод» ЛАРДЗ» може оскаржити спірне податкове повідомлення-рішення до суду відповідно до ст. 56 ПК України.

Відтак, платник податків має право на оскарження такого рішення контролюючого органу, відтак наразі підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку не має.

Тому складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, слід визнати передчасним.

Вищенаведені обставини залишились поза увагою місцевого суду, який бездоказово послався на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що місцевим судом належним чином не досліджено протокол про адміністративне правопорушення №010400 від 17 квітня 2024 року, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не є головним бухгалтером ТзОВ «Львівський автобусного завод «ЛДАРЗ», як про це зазначив суд першої інстанції.

Зі змісту ст. 62Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Ураховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, при прийнятті постанови суд першої інстанції не надав належної оцінки та аналізу наявних у справі доказів, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.