Справа № 570/2370/24
Номер провадження 3/570/1351/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , військовослужбовця, посвідчення водія НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу серії серії ААД № 549019 від 02.05.2024 р. за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу 02 травня 2024 року о 19 год. 30 хв. на вул. Центральній, 14, в с. Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння. Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 1).

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, заперечив свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення. Пояснив, що за вказаних обставин, він керував автомобілем, однак перед цим алкоголь не вживав та від проходження огляду на стан алкогольно сп`яніння не відмовлявся. Вважає, що поліцейський допустив помилку при встановленні у нього ознак сп`яніння, оскільки почервонінням на його обличчі є вроджена пляма (візуально спостерігається), а тремтіння рук пов`язує із певним мандражем після пережитих вибухів при участі в активних військових діях, запах був не від алкоголю, а від інших продуктів. При цьому, він чітко, однозначно та декілька разів вказував поліцейським про погодження проходити огляд на стан сп`яніння. Поліцейські у свою чергу почали повторно та неодноразово з`ясовувати у нього готовність проходити огляд та вказувати, що він має право відмовитись від проходження такого огляду. Вказівка про наявність у нього права відмовитись від виконання вимоги поліцейського озвучена наполегливо та декілька разів. На такі звернення він не зважав та повторював про готовність у разі необхідності проходити огляд. Після цього, протягом близко 10 хвилин поліцейські не вчиняли будь-яких дій щодо його огляду та повторно зазначали про можливість відмовитись від огляду. Лише після неодноразових повторювань поліцейського про правомірність відмовитись проходити огляд, він з такими роз`ясненнями поліцейського погодився, про що повідомив поліцейських, які відразу ж після цього склали протокол. До матеріалів справи додано письмові пояснення (заперечення на протокол), за змістом яких вказується також про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого умислу на вчинення вказаного правопорушення та провокування його на вчинення такого зі сторони поліцейських. Просив закрити провадження по справі за недоведеністю винуватості та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи містять акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.05.2024 р. (а.с. 3) вказано про відмову особи від проходження такого огляду. Згідно направлення водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.05.2024 р. ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" не направлявся, у зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду(а.с. 2).

Крім того, даними відеозапису зафіксованого, згідно ст. 266 КУпАП, нагрудною відеокамерою патрульних поліцейських, в одному файлів "....._0005" підтверджуються обставини спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля ТЗ. При цьому, на звернення поліцейського про необхідність проходити огляд на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 погоджувався проходити огляд, як на місці зупинення ТЗ, так і в закладі охорони здоров`я (час на відео 10:17:38 та 19:20:30). При цьому ні його висловлювання, ні його дії не були спрямовані на ухилення від проходження огляду та містять ознак наміру не проходити такий огляд на вимогу поліцейського. В подальшому поліцейський неодноразово та наполегливо звертався до ОСОБА_1 вказуючи про його право відмовитись проходити огляд, і саме на такі звернення поліцейського водій погодився не проходити огляд та вказав про відмову "....._0006" час на відео 19:25:05 (диск - а.с. 7). Інші відомості із додаків до протоколу не спростовують відомості щодо дій поліцейских при оформленні події.

У даному випадку суд зазначає наступне та звертається до практики ВС та ЄСПЛ, згідно якої необхідно з`ясовувати, чи було виявлення правопорушення "по суті пасивним", чи було б правопорушення вчинено без втручання працівників, які здійснювали оформлення події, чи мало місце з боку таких працівників спонукання особи до вчинення правопорушення, наприклад, прояв ініціативи, повторні пропозиції, незважаючи на початкове утримання та відмову особи від неправомірної поведінки і вчинення дій, що підпадають під ознаки правопорушення. Нав`язлива ініціатива, повторні неодноразові, наполегливі звернення свідчать про підбурювання та містить ознаки провокації. Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події, при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопрушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення.

Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події, при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопрушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному, випадку встановлення судом вказаних обставин у справі підтверджують доводи ОСОБА_1 про наявність сумніву в об`єктивніості дій працівників поліції при оформленні події загалом, щодо дотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності, та ставлять під сумнів законність дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу, в тому числі і в частині щодо огляду водія на стан сп`яніння. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.