Справа № 567/682/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч.4 ст.130, ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

02.04.2024 о 18 год. 30 хв. в м.Острог по вул.Крашевського Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та на порушення встановлених правил покинув місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний, а також після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкоголь.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Зважаючи на викладене, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, оскільки ОСОБА_1 не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення, суд зважаючи на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції адресу свого проживання та номер свого телефону, був повідомлений про час та місце розгляду справи, вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_1 від 02.04.2024 він зазначив, що 02.04.2024 о 18 год. 30 хв. в м.Острог керував автомобілем ВАЗ 21099 та під час руху прикурював цигарку, внаслідок чого відволікся та в`їхав в інший автомобіль, після чого поїхав додому, де вжив алкоголь.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським з застосуванням технічних засобів відеозапису.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

З матеріалів справи відповідно до результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено в лікувальному закладі і в результаті такого огляду було встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 02.04.2024 серії ААД№549239, а також наданим відеозаписом, який отримано в порядку, передбаченому ст.251 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції була зафіксована за допомогою належного технічного засобу відеозапису, що відповідає вимогам ч.2 ст.266 КУпАП.

Окрім того, відповідно до п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Оскільки в ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, то вони мали право вимагати в ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

З зазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.10 є Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), а тому в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

При цьому, суд виходить і з того, що з наданих суду відеозаписів вбачається, що під час оформлення справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 неодноразово зазначав поліцейським, що 02.04.2024 керував транспортним засобом, будучи тверезим, а алкогольний напій вжив після ДТП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП доведена протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №850621, серії ААД №850622, схемою місця ДТП, в якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, наслідки зіткнення, поясненням ОСОБА_2 , рапортом працівника поліції М.Яцюка та наданим суду відеозаписом.

За загальним визначенням транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на водія покладається відповідальність не тільки за своє життя, а й за життя пішоходів та цілісність майна інших громадян.

За змістом ст.23 КУпАП, метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи суспільну небезпечність вчинених правопорушень та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд застосовуючи вид адміністративного стягнення, враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень особу порушника, який за віком є працездатною особою, суд вважає, що для його перевиховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є накладення стягнення в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі передбаченому законом з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, також суд враховує, що альтернативи відповідному стягненню за вчинення даного правопорушення закон не передбачає.

Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова судді про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.24, 36, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачені ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 68000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через

Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.