ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1053/24 Справа № 182/7324/23 Суддя у 1-й інстанції - Ступак Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Онищенка С.В.,

законного представника потерпілого ОСОБА_2 ,

апеляційну скаргу захисника Онищенка С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом встановлено, що 12.12.2023 року о 13-10 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно сина чоловіка ОСОБА_3 , що виражалось у сварці, нецензурній лайці, образах, погрозах, що викликало побоювання за життя та здоров`я.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Онищенко С.В. просить постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що в оскарженій постанові суду відсутні посилання суду на належні та допустимі докази, якими суд обґрунтував вину особи у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Звертає увагу, що судом було поверхово оцінено докази, надані стороною захисту та взагалі не було надано оцінок переліку порушень, на які вказував захист, суд лише обійшовся простим перерахунком того, що захист звернув на це увагу, без надання оцінок.

Просить критично відноситись до свідчень свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки вони є близькими знайомими, колегами по роботі, та працюють усі в сусідніх кабінетах, підтримують дружні стосунки, разом проводять дозвілля. За вказаним фактом було подано заяву до НАЗК з приводу наявності в діях вказаних осіб конфлікту інтересів, яку було передано до органів поліції для здійснення перевірки. На даний час перевірка не звершена.

Зауважує, що одним і тим складом суду розглядалось одночасно дві справи про адміністративне правопорушення, а саме: справи № 182/7323/23 щодо ОСОБА_4 та № 182/7324/23 щодо ОСОБА_1 за абсолютно ідентичними фабулами та учасниками подій і провадження. При цьому, одні і ті самі свідки надавали різні свідчення по вказаним справам, плутались у своїх поясненнях, забували той чи інший відрізок подій.

Окремо звертає увагу, що вказані два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 складались в один час, за одних обставин та є перекопійованими із справи в справу. Проте протокол, складений стосовно ОСОБА_1 став повним та достатнім доказом, що підтверджує її провину, а в справі щодо ОСОБА_4 суд закрив провадження, а в постанові, що набрала законної сили, встановлено, що співробітниками поліції у порушення ч. 1 ст. 256, чи. 251 КУпАП допущена неповнота та неправильність складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів до суду.

Судом взагалі не було надано оцінку твердженням сторони захисту про те, що документ, складений службою у справах дітей, а саме «Акт проведення оцінки ризиків дитині» не складається у конкретному випадку.

Звертає увагу, що жодна з допитаних в судовому засіданні особа не володіє знаннями та навичками для надання висновку щодо морального та психологічного стану дорослої людини / дитини, а жодними іншими документами довідками, висновками, в матеріалах справи не доведено факту спричинення будь-якої шкоди чи можливості її спричинення.

Вважає, що ОСОБА_1 взагалі не може бути суб`єктом домашнього насилля. Всупереч вимогам ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова судді не містить основних обов`язкових елементів, наявність яких свідчить про повноту і об`єктивність з`ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що судом не було проігноровано вимоги чинного законодавства, оскільки слід розрізняти поняття: «сварка», «конфлікт», «насилля», а також системність, залежність особи від кривдника, цілеспрямованість і т.ін.

Наполягає, що судом не було враховано пояснення сторін та їх протиріччя матеріалам справи. Вважає, що судом допущено неповноту судового озгляду.

Позиції сторін в суді:

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Онищенко С.В. підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника Онищенка С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , а рішення суду 1-ї інстанції просила залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду 1-ї інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд 1-ї інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім?ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії в тому числі психологічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно ст. 3 дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка) та ін.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння, зокрема психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, судом 1-ї інстанції досліджено докази, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 997062 від 12.12.2023;

копію електронного рапортом про отримання та реєстрацію ЄО за № 29170 від 12.12.2023;

копію протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 12.12.2023, де заявниця ОСОБА_2 , крім іншого просила прийняти міри до колишнього чоловіка та його співмешканки Коберник Ксенії, котрі вчинили психологічний тиск на її дитину у формі образ, принижень та висловлюванні слів нецензурної лайки;

копію письмових пояснень ОСОБА_2 , котра просила притягнути до відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_7 та його співмешканку ОСОБА_8 за те, що вони прийшли до неї на роботу та ОСОБА_9 ображала її та її сина, висловлювала у їх бік слова образ та нецензурну лайку, чинила психологічний тиск;

копію письмових пояснень малолітнього ОСОБА_3 , опитаного у присутності матері, згідно з якими дитина повідомила, що разом з татом та тіткою ОСОБА_10 повернулись від бабусі, його привезли до мами на роботу, де ображали його та його матір, агресивно кричали, ображали словесно, він дуже злякався і почав плакати, більше їхати до тата та тітки Ксенії він не хоче, оскільки їх боїться;

копію термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_1 ;

копію Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.12.2023, складеного спеціалістом ССД, оцінено стан дитини та надано коментар спеціаліста: дитина налякана, перебувала у пригніченому стані, плакала, співмешканка ОСОБА_11 нецензурно лаялась на дитину, тим самим завдаючи психологічного насилля.

Досліджено судом надану стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 відповідь з Нікопольського РУП про результати розгляду звернення, що на думку захисту підтверджує наявний конфлікт з ОСОБА_2 , а також надані письмові пояснення з додатками (фотознімки з відпочинку на яких зображені ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , діти ОСОБА_12 та Поліна; роздруківку переписки з ОСОБА_2 яка містить образи та нецензурні висловлювання в бік ОСОБА_1 , структуру виконавчих органів Нікопольської міської ради).

Також судом 1-ї інстанції проаналізовано показання ОСОБА_1 , її захисника Онищенка С.В. та законного представника потерпілої ОСОБА_13 , допитано свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, доводи сторони захисту на неправдиві покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 через те, що вони працюють у одному приміщенні з ОСОБА_20 та підпорядковуються заступнику міського голови ОСОБА_21 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Такі доводи були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, їм надано обґрунтовану оцінку. Апеляційний суд погоджується, що жоден зі свідків не є у прямому підпорядкуванні ОСОБА_20 або навпаки, працюють у різних відділах, які не підпорядковуються один одому, що також підтверджується наданою стороною захисту структурою виконавчих органів Нікопольської міської ради. Також ці особи не є між собою зацікавленими сторонами, оскільки жодних стосунків між собою не підтримують. Крім того, свідки були попередженні про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів та свої свідчення давали під присягою. Показання вказаних свідків послідовні, доповнюють та підтверджують одне одного.

Крім того, показання цих свідків підтверджуються поясненнями працівників поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які по виклику прибули на місце події, опитували неповнолітнього ОСОБА_3 , який був у пригніченому стані, заплаканий, хвилювався, поввідомляв, що ОСОБА_1 ображала його.

Доводи апеляційної скарги, що конфлікт відбувся між двома жінками і у жодному випадку не стосується малолітнього потерпілого, не знайшла свого підтвердження, оскільки психологічний тиск на дитину, який є видом домашнього насильства, підтверджується зібраними матеріалами справи та показами свідків, на чому правильно наголосив суд 1-ї інстанції.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не є суб`єктом на яку поширюється ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» через те, що вони не проживають однією сім`єю з малолітнім ОСОБА_22 не заслуговує на увагу, через те, що будь-яка з форм даного насильства може бути вчинена не лише одним з батьків (батько/мати), а і третіми особами не зважаючи на спільне проживання чи його відсутність, а саме такими можуть бути дії мачухи відносно пасинка

Посилання захисника щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушеннями вимог закону, в даному випадку не приймаються до уваги, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу. Крім того, на думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яка регулює зміст такого протоколу.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника щодо ненадання судом 1-ї інстанції оцінки протоколу про адміністративне правопорушення та постанові суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 не заслуговують уваги, оскільки суд оцінює докази, надані сторонами, в межах саме цієї справи та рамках пред`явленого обвинувачення особі. Переглядати справи про адміністративні правопорушення за наслідок їх розгляду судом 1-ї інстанції та надавати оцінку рішенням суду, постановленим за наслідком їх розгляду, належить апеляційному суду в межах розгляду саме тієї справи, в якій подано апеляційну скаргу.

Позицію ОСОБА_1 та її захисника про не визнання винуватості та заперечення факту вчинення домашнього насильства апеляційний суд вважає способом уникнення відповідальності, оскільки судом доведено, що її дії та висловлювання сприймались як реальна загроза психологічному здоров`ю малолітнім ОСОБА_3 та представник потерпілого пов`язує їх з настанням реальної шкоди психічному здоров`ю свого сина.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на відсутність оцінки Акту проведення оцінки ризиків дитині апеляційний суд вважає необґрунтованими, скільки судом було досліджено вказаний документ, та у сукупності з іншими доказами у справі в їх сукупності прийнято рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 містять лише суб`єктивне ставлення до досліджених судом 1-ї інстанції доказів та не спростовують висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзізахисника ОСОБА_5 не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Онищенка С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин