Справа № 461/8645/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1674/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Паславського С.І., представника Львівської митниці Державної митної служби України Раделицької С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Паславського С.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 1636189 гривень 48 копійок.

Вилучений, згідно протоколу №1095/20900/24 від 10.09.2024 року, товар конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 219,02 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, 10 вересня 2024 року близько 14 години 39 хвилин гр. України ОСОБА_1 на автомобілі марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну, з приватної поїздки, в якості водія, разом з одним пасажиром, через МАПП „Шегині Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час огляду транспортного засобу було виявлено приховані від митного контролю товари, а саме: герметично запаковані фольговані пакування без розпізнавальних знаків та маркування. Після розкриття пакувань, встановлено, що в кожному з них знаходиться по одній пластиковій пляшці без маркування та будь-яких написів з невідомою речовиною коричневого кольору із специфічним різким запахом 35 шт.

Вищевказані товари знаходились у багажному відділенні в сумках із продуктами, під декоративною накладкою третього ряду сидінь та в бардачку. Документи які містили б відомості про товари та їх вартість не подавались.

Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі усного опитування не заявив. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що купив за кордоном 35 банок нікотину по 1 кг кожна.

Не погоджуючись з цим рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Паславський С.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що для встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, необхідним, зокрема, є з`ясування розташування переміщуваних через митний кордон предметів, а саме можливості їх виявлення шляхом звичайного візуального огляду або без застосування технічних засобів контролю.

Звертає увагу, що відповідно до наданих суду матеріалів, у таких відсутні будь-які докази того, що товари, які вилучені у ОСОБА_1 виявлені із застосування технічних засобів контролю та інструментів.

Вилучений товар від митного контролю ОСОБА_1 знаходився у багажному відсіку (у т.ч. й як вказано у протоколі «бардачку») передбаченому заводом-виробником, призначеному для поміщення й перевезення у ньому малогабаритних речей, доступ до якого здійснюється шляхом звичайного відкриття за ручку та дорожній відкритій сумці наданій для огляду на видному місці в салоні автомобіля, що вбачається також із фотознімку. Інспектор митниці мав вільний доступ до сумки та усіх багажних відділень, в які, між іншим, не вносились конструктивні зміни з метою виготовлення тайників, і такі можна було легко відкрити та перевірити їх вміст, шляхом звичайного візуального огляду, що власне інспектор митниці і зробив.

Апелянт наголошує, що жодного третього ряду сидінь в автомобілі не було. відсутні будь-які фото чи відеодокази наявності таких в автомобілі чи демонтаж таких, а декоративна накладка про яку вказується у протоколі не була прикріплена до жодного елементу автомобіля, а переміщувалась як окрема запчастина (товар) до іншого автомобіля і не відноситься до автомобіля у якому знаходився товар, що може підтвердити свідок, який теж перетинав кордон в якості пасажира ОСОБА_2 .

Вважає, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на порушення вимог ст. 483 МК України, оскільки він жодним чином не використовував спеціально виготовлене сховище, не подавав підроблених документів або інших неправдивих відомостей під час переміщення товару. Тобто, ОСОБА_1 не вчинив жодної активної дії, яка б дозволяла інспектору митниці кваліфікувати його дії за ст. 483 МК України.

Також захисник звертає увагу на те, що судом не було вжито належних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, тому сторона захисту не змогла взяти участь у справі.

Захисник зазначає також про недопустимість висновку експерта як доказу, оскільки з огляду на те, що ринкова вартість товару, що переміщувався через митний кордон України встановлена лише за умови його відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації, що експертом не перевірялось в процесі дослідження, а також з огляду на визначення вартості товару з мережі Інтернет, вважає, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.

Зазначає, що суд при розгляді справи у повній мірі не врахував складні сімейні обставини ОСОБА_1 , зокрема те, що він є інвалідом, проживає разом та здійснює догляд за своєю дочкою ОСОБА_1 , яка є інвалідом з дитинства та у якої наявне онкозахворювання.

Вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підстав п. ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат Паславський С.І. підтримали подану апеляційну скаргу та просили таку задовольнити.

Представник Львівської митниці Державної митної служби України Раделицька С.П. заперечила проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У даній справі ОСОБА_1 ставиться у провину наступне 10 вересня 2024 року близько 14 години 39 хвилин гр. України ОСОБА_1 на автомобілі марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну, з приватної поїздки, в якості водія, разом з одним пасажиром, через МАПП „Шегині Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор». При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час огляду транспортного засобу було виявлено приховані від митного контролю товари, а саме: герметично запаковані фольговані пакування без розпізнавальних знаків та маркування. Після розкриття пакувань, встановлено, що в кожному з них знаходиться по одній пластиковій пляшці без маркування та будь-яких написів з невідомою речовиною коричневого кольору із специфічним різким запахом 35 шт. Вищевказані товари знаходились у багажному відділенні в сумках із продуктами, під декоративною накладкою третього ряду сидінь та в бардачку. Документи які містили б відомості про товари та їх вартість не подавались.

За вказаним фактом 10.09.2024 щодо ОСОБА_1 складено протокол №1095/20900/24 про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Частиною 2 ст. 459 МК України встановлено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до положень ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як встановлено ч. 6 ст. 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» під незаконним переміщенням предметів із приховуванням від митного контролю слід розуміти переміщення таких з використання інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

Відтак із врахуванням розташування переміщуваних ОСОБА_1 через митний кордон товарів під декоративною накладкою третього ряду сидінь, в сумках із продуктами, апеляційний суд вважає, що товар переміщувався ним з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до ст. 336 МК України митний контроль здійснюється шляхом проведення митного огляду та перевірки документів і відомостей, які відповідно до статті 335 МК України надаються митним органам під час переміщення товарів через митний кордон України.

Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не заявив про наявність переміщуваного товару, та переміщував такий з приховуванням від митного контролю.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, у діях ОСОБА_1 наявна і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, адже він вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України, є необґрунтованими.

Вирішуючи питання стосовно призначення ОСОБА_1 виду стягнення за порушення митних правил, апеляційний суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання апеляційного суду, у цьому випадку слід враховувати практику Європейського суду з прав людини щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскації товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст. 483 Митного кодексу («Краєва проти України» (заява №72858/13)).

Так, ЄСПЛ у вказаній справі зазначив, що у питанні встановлення критерію справедливого балансу між інтересами суспільства та правами людини, високі судді не сприйняли аргументів представника України. Вони зазначили, що національний суд лише формально послався на характер правопорушення, дав інформацію про заявницю та її фінансове становище. Проте у тексті рішення не було дано оцінку обставинам поведінки особи, зв`язку між поведінкою та правопорушенням. І оскільки обсяг перевірки був надмірно вузьким, критерій справедливого балансу не дотримано. Крім того, згідно зі ст. 483 Митного кодексу штраф у розмірі вартості товару та конфіскація товару були обов`язковими санкціями. Відсутність дискреції для судів не залишала можливості враховувати індивідуальні обставини. Це позбавляє сенсу будь-яку оцінку. ЄСПЛ раніше зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи. З огляду на це суд у Страсбурзі дійшов висновку, що в даній справі мало місце неспіврозмірне втручання у майнові права заявника. Тому ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції була порушена.

Означену позицію висловив у своєму Рішенні від 5 липня 2023 року № 5-р(II)/2023 і Конституційний Суд України.

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ від 6 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України №5-р(II)/2023 від 5 липня 2023 року абзац 2 ч. 1ст. 483 МК України (тобто санкція статті) був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). КСУ, зокрема, зазначив, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію.

При цьому п. 2 резолютивної частини вищезгаданого рішення КСУ визначено, що абзац 2 ч. 1ст. 483 МК України втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення КСУ цього рішення, а п. 3 рішення зобов`язує Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене абз. 2 ч. 1ст. 483 МК Україниу відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Поряд з тим, у цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тій обставині, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань розпорядження іноземними товарами, транспортними засобами комерційного призначення, що перебувають на митній території України під митним контролем, а також такими, що незаконно ввезені на митну територію України» №3475-IXвід 21листопада 2023 року(далі Закон) були внесені відповідні зміни до МК України, зокрема, згідно з п.п. 1 п. 13 розділу I Закону, санкцію ч. 1ст. 483 МК України було викладено в такій редакції:

«1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю…, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю».

Зазначені вище зміни до ч. 1 ст. 483 МК України, відповідно до п. 1 «Прикінцевих положень» Закону, набрали чинності 5 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Проте, у цьому випадку, апеляційний суд вважає, що саме конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який буде і достатнім для покарання особи за вчинене порушення.

Відтак, з урахуванням того, що законодавець привів нормативне регулювання санкції вказаної норми у відповідність із Конституцією України та вищезгаданим рішенням Конституційного Суду України, з огляду на обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, а також враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо дотримання справедливого балансу між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи, з метою недопущення неспіврозмірного втручання у майнові права особи, суд апеляційної вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника, та зміни постанови судді суду першої інстанції в частині накладеного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Паславського С.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, змінити в частині накладеного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді конфіскації товарів безпосередніх предметів правопорушення, а саме: герметично запаковані фольговані пакування без розпізнавальних знаків та маркування. У кожному з упакувань яких знаходиться по одній пластиковій пляшці без маркування та будь-яких написів з невідомою речовиною коричневого кольору із специфічним різким запахом 35 шт. вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №1095/20900/24 від 10 вересня 2024 року.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк