ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директором ТОВ «Галицька торгівельна компанія «Лемберг», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 - директором ТОВ «Галицька торгівельна компанія «Лемберг», занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму ПДВ 175 303 478 грн за грудень 2020 року, у зв`язку з встановленням факту їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (встановлено фактичну відсутність тютюнових виробів у місцях їх нібито зберігання, при відсутності факту здійснення їх законної реалізації), на загальну суму ПДВ 175 303 478 грн за грудень 2020 року, чим порушено вимоги п.44.1 ст.44, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 року на 175 303 478 грн та встановлено порушення п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2020 року 175 303 478 грн згідно акту перевірки від 29.03.2021 №2535/14-29-07-04/43261903.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову змінити та виключити з резолютивної частини постанови посилання на визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги та не враховано, що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.И.2022 у справі №400/3106/21 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгівельна компанія «Лемберг» задоволено частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 скасовано, а справу №400/3106/21 направлено на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2022, суддею Фульгою А. П., прийнято справу №400/3106/21 до свого провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.05.2023, суддею Фульгою А. П., закрито підготовче провадження та призначено справу № 400/3106/21 до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Згідно наказу Голови Суду від 07.09.2023 № 91-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату суду у зв`язку зі звільненням у відставку та розпорядженням в.о. керівника апарату від 13.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до протоколу якого адміністративну справу передано судді Лісовській Н.В., яка призначила, відповідно, підготовче засідання у справі № 400/3106/21.

Вказав, що на даний час, у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду, судді Лісовська Н. В., знаходиться справа № 400/3106/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛЕМБЕРГ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що 26.01.2024 постановою суду було поновлено провадження у справі № 489/1973/21, оскільки 04.10.2021 Миколаївським окружним адміністративним судом було винесено постанову у справі № 400/3106/21, є таким, що зроблене без врахування та належного аналізу руху справи № 400/3106/21 та скасованих рішень, дійсного стану розгляду справи № 400/3106/21.

Просить звернути увагу, що судом першої інстанції було винесено постанову у справі №489/1973/21 28.02.2024, тобто зі значним сплином часу після 04.10.2021 (більше двох років), що само собою передбачало необхідність уточнення інформації щодо руху справи № 400/3106/21 задля уникнення порушення норм процесуального права і, як наслідок, норм матеріального права.

Щодо того, що Судом першої інстанції вказано, що факт адміністративного правопорушення підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 № 135, матеріалами, а саме: актом від 29.03.2021 № 2535/14-29-07-04/43261903 про результати документальної позапланової виїзної перевірки, апелянт зазначає рішення у справі № 400/3106/21 (за адміністративним позовом) судом ще не прийнято.

Також зазначає, що неузгодженість податкового зобов`язання за результатами податкової перевірки виключає наявність правопорушення в цілому.

Посилається на п. 56.18 ст. 56 ПК України, згідно якої при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зазначає, що акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм ПК України, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії. Акт перевірки лише фіксує обставини встановлені під час проведення такої перевірки, що не є зобов`язуючим документом до вчинення будь-яких дій та не підлягає оскарженню.

На думку апелянта, факт складання податкових повідомлень-рішень не свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства України у сфері бухгалтерського обліку, оскільки ТОВ «ГТК «ЛЕМБЕРГ» оскаржило їх в судовому порядку. На даний час, дані податкові зобов`язання є неузгодженими, до набрання законної сили рішенням у справі № 400/3106/21 донараховані податкові зобов`язання відсутні і будь-які порушення правил бухгалтерського обліку вважаються такими, що не вчинені.

Також додає, що суд першої інстанції не розкрив доказового змісту документів, на які є посилання в постанові та об`єктивно їх не оцінив.

ОСОБА_1 двічі викликався до апеляційного суду на 28.05.2024 та на 01.08.2024 та був обізнаний про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчать зворотні повідомлення, що повернулись на адресу суду.

Однак, до апеляційного суду ОСОБА_1 двічі не з`явився будучи апелянтом, не цікавилась рухом справи, додаткових доказів не надав. Тому справу розглянуто без його участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши справу в межах апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, орган, що розглядає справу встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно усі обставини справи у їх сукупності.

Вказаних вимог закону суддя дотримався.

Як вбачається з постанови судді, рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, судом прийнято правильно.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушенням вбачається, що крім протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 № 135, доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є копія акту від 29.03.2021 № 2535/14-29-07-04/43261903 про результати документальної позапланової виїзною перевірки, які податковим органом та судом були покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на даний час, у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду, судді Лісовська Н. В., знаходиться справа № 400/3106/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛЕМБЕРГ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Рішення у справі № 400/3106/21 (за адміністративним позовом) судом ще не прийнято. Також зазначає, що неузгодженість податкового зобов`язання за результатами податкової перевірки виключає наявність правопорушення в цілому.

Щодо цих доводів, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, у апеляційного суду немає даних щодо результатів розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛЕМБЕРГ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у справі №400/3106/21, оскільки ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду доказів.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Тобто, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, маючи заінтересованість у вирішенні справи на його користь, міг скористатися своїми процесуальними правами щодо подання суду доказів, у тому числі, щодо розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛЕМБЕРГ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у справі №400/3106/21, або якщо позов ще не вирішений по суті, клопотати про відкладення апеляційного розгляду з цих підстав, чого він не зробив.

Зокрема, подавши апеляційну скаргу, апелянт не цікавилась рухом справи, до суду двічі не з`являвся, клопотання про призначення відеоконференції за його участю не заявляв, додаткових доказів на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів, не надав.

Оскільки у апеляційного суду немає даних, які б підтверджували, що вищевказаний позов вирішений на користь ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова