єдиний унікальний номер справи 531/132/24
номер провадження 3/531/152/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року місто Карлівка

Суддя Карлівського районного суду Полтавської області Попов М.С.,за участі адвоката Жолонка О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше протягом року не притягувався,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №296485 від 13.01.2024 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 12.01.2024 року о 23 год 59 хв в м. Карлівка Карлівської ОТГ Полтавського району по вул. Танкістів, 8, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «ALCOTEST DRAGER 6810», результат позитивний 0,37 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був присутній його захисник.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Жолонко О.В. в суді заперечив, щодо наявності в діях підзахисного ознак зазначеного у протоколі правопорушення. Вказав на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено причину зупинки його транспортного засобу, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліції», на боді камери не зафіксоване повідомлення про причини зупинки. Транспортний засіб було зупинено 12.01.2024 о 22:58 год, а фіксація виконання службових обов`язків поліцейським відбулась лише 13.01.2024 о 00:05 год, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за №28/32999. Окрім того, безперервність відеозапису порушена. В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 працівниками поліції було безпідставно відмовлено ОСОБА_1 , який був незгодний з результатами Драгер, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Крім того, у акті обстеження на стан алкогольного сп`яніння пояснення були написані під диктовку поліцейського, що підтверджується відеозаписом. На цьому ж відео було виписано направлення в медичний заклад 13.01.2024 о 00:47 год., хоча вказано, що він виданий 13.01.2024 о 00:17 год. Також вбачається виправлення в протоколі відносно показників Драгер. Зважаючи на такі обставини, просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

При цьому, норма статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» є загальною нормою, яке безпосередньо не регламентує порядок зупинення транспортного засобу.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок зупинення транспортного засобу є стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, в контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних засобів з метою здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів щодо попередження правопорушень учасниками дорожнього руху.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону «Про національну поліцію» є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Наявні матеріали справи, не містять належних та допустимих доказів правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , не містять підтверджень щодо притягнення водія за будь-яке правопорушення, під час якого було виявлено передбачені ознаки сп`яніння, що давали б підстави для відповідного огляду водія.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За відсутності у працівника поліції підстав для зупинки транспортного засобу така зупинка є порушенням законних прав громадян на свободу пересування.

Тож, оскільки інспектор патрульної поліції не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, його вимога про зупинку транспортного засобу та пред`явлення документів є не доведеною, а за відсутності доказів наявності підстави для зупинки транспортного засобу, наведеної у ст.35 Закону, подальший огляд на стан сп`яніння є протиправним.

Так як, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 3-4 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 7 розділу I «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з матеріалів відеофіксації, після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 неодноразово висловлював незгоду з результатом проведеного огляду, однак працівники поліції, не дотримавшись належним чином вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП на Інструкції, не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надавши можливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі (не направили його до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали, додані до протоколу, які були досліджені судом в ході судового засідання, містять суперечності та неточності. Так, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене 13.01.2024 о 00 год. 17 хв. Проте згідно матеріалів відеофіксації направлення було виписано в медичний заклад 13.01.2024 о 00 год. 47 хв.

Також з відеозапису вбачається внесення виправлень в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №296485 від 13.01.2024 щодо показників приладу «Drager Alcotest 6810».

Згідно п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Положеннями ч.1 ст.256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, мотивів і форми вини.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак суддя, за встановлених у судовому засіданні обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суддя приходить до переконання, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП слід закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення згідно, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 33, 44, 221, 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.С. Попов