Справа № 466/1817/24 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/980/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Талалаєвої О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Талалаєвої О.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 05.02.2024 о 21:50 год. у м. Львові на вул. Хмельницького, 109, керував транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги 2.1 а ПДР, такими діями скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Талалаєва О.Ю. подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2024 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що про розгляд справи ОСОБА_1 не було відомо, такий не отримував судові виклики, та такі виклики не приходили через систему Дія. Відтак останній не знав про наявність судового рішення, яким його позбавили права керувати усіма видами транспортних засобів на 6 років та те, що на такого накладено стягнення у вигляді 40800 грн.

Про те, що ОСОБА_1 позбавили прав, останній довідався, коли звернувся до неї, адвоката, і по його прізвищу вона змогла знайти, який суд розглядав справу, та 17.05.2024 подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з якими змогла ознайомитись лише 22.05.2024, оскільки справа вже перебувала в канцелярії суду, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

До матеріалів справі був долучений рапорт, інспектора взводу 1 роти 1 батальону 1 УПП УПП у Львівській області, капітана поліції Романа Кліща, від 05.02.2024, в якому останній чітко вказав, що знаходячись на вул. Б. Хмельницького отримали інформацію, про те, що транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 може керувати особа без права керування. Ними даний транспортний засіб було виявлено за адресою м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 109, та просить вважати таку адресу місцем вчинення правопорушення. В такому рапорті не вказано про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Більше того, до матеріалів справи не було долучено і протокол ЕАТ 7826603, на який покликається інспектор в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також, що такий вчиняв інше правопорушення, за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на що є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що працівниками поліції не доведено складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат Талалаєва О.Ю. апеляційну скаргу підтримали. просили задоволити. ОСОБА_1 пояснив, що 28.09.2023 його зупиняли працівники поліції і він був притягнутий до адміністративний відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, штраф ним сплачено. Зазначив, що як 28.09.2023 так і 05.02.2024 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 .

Захисник ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 має посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «С», яка є вищою категорією над категорією «В». Також ОСОБА_1 у січні 2024 року пройшов підготовку для отримання посвідчення водія категорії «В». Адвокат звернула увагу на постанову КМУ від 22.03.2024 №348 «Про внесення змін до постанови КМУ від 03.03.2022 №184» відповідно до якої визначено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С,С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. Тому вважає, що водій, який має нижчу категорію «В» допускається до керування категорією «С», відтак наявність вищої категорії, дозволяє керувати категорією нижчою, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КупАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Талалаєвої О.Ю., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами пункту 2.1а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що 05.02.2024 о 21:50 год. у м. Львові на вул. Хмельницького, 109, керував транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги 2.1 а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 568551 від 05 лютого 2024 року, складеному у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1);

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській ДПП Дяків Н. про те, що згідно з інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався 28.09.2023 УПП у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 28.09.2023 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КупАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штраф у розмірі 3400 грн.

витягом з адмінпрактики відповідно до якого ОСОБА_1 28.09.2023 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., штраф сплачено 12.10.2023 (а.с. 5).

Тобто, наявність довідки та витягу з адмінпрактики про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, свідчить про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Дяків Н., підтвердження адмінпрактики.

Покликання захисника на постанову КМУ від 22.03.2024 №348 «Про внесення змін до постанови КМУ від 03.03.2022 №184» відповідно до якої визначено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С,С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В, тому водій, який має нижчу категорію «В» допускається до керування категорією «С». відтак наявність вищої категорії, дозволяє керувати категорією нижчою, апеляційний суд вважає безпідставними з таких підстав.

Так відповідно до Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до абз.9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», який відноситься до «легкових» транспортних засобів, мав право керування транспортним засобом категорії «С», тобто, яка дозволяє особі керувати «грузовими» транспортними засобами. При цьому, посвідчення яке дає право на керування «легковими» транспортними засобами, ОСОБА_1 не отримував.

Покликання захисника на постанову КМУ № 348 від 22.03.3022, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в такій мова йде про допуск до права керування транспортними засобами категорії С, С1, водіїв категорії В. Разом з тим, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», який вимагає наявність категорії В, а наявність посвідчення на право на керування транспортними засобами категорії С не наділяло його таким правом, а тому такі твердження захисника є довільним тлумаченням Постанови КМУ та норм ПДР, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Апеляційний суд погоджується із правильністю застосування виду стягнення відносно ОСОБА_1 зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, однак вважає, що строк стягнення тривалістю 6 (шість) років є надмірним, тому враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, майновий стан, вважає, що необхідно пом`якшити накладене щодо ОСОБА_1 стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

У решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Талалаєвій О.Ю. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Талалаєвої О.Ю. задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року змінити.

Пом`якшити накладене щодо ОСОБА_1 стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП в частині позбавленням права керування транспортними засобами з 6 (шести) років на строк 5 (п`ять) років.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.