Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/984/24
Єдиний унікальний №733/1339/24
Постанова

Іменем України

21 серпня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.,

за участю секретаря Щур О.П.,

захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши в режимі відеоконференції матеріали справи, що надійшли від ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 800342 від 16.06.2024 року, 16 червня 2024 року о 09 годині 41 хвилині ОСОБА_2 в м. Ічня по вул. Вокзальна, 100 Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_2 адвокат Костуренко Є.М. в судовому засіданні проти складеного протоколу про адмінправопорушення про притягнення ОСОБА_2 заперечував та зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 здійснював рух транспортним засобом, а з відеозапису, долученого до матеріалів справи (09:41 хвилина) видно, що автомобіль стоїть припаркований на узбіччі та нікуди не рухається. Більше того, з 10:03 по 10:05 поліцейські ведуть розмову між собою поблизу свого авто, один з них переглядає запис із бодікамери та повідомляє іншому: «немає факту керування», «правильно, відеореєстратор не писав», «ну немає цього». Тобто навіть патрульні поліцейські визнають, що факт керування ОСОБА_2 відсутній.

Крім того, під час складання протоколу про адмінправопорушення, поліцейськими ОСОБА_2 не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є порушенням особи права на захист. Також, в порушення поліцейськими п. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не повідомлено ОСОБА_2 про наявність в останнього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, однак в протоколі про адмінправопорушення зазначено про наявність в ОСОБА_2 таких ознак, як «звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість обличчя». Також поліцейським було спровоковано ОСОБА_2 на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що свідчать відеозаписи фіксації правопорушення. Також вказав на те, що відеозаписи на оптичному диску не містять цифрового підпису, що є порушенням ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». А тому просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши захисника особи, яка притягається до адмінвідповідальності, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року (Заява № 16347/02) Суд зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 (а) ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.08 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735.

У відповідності до пунктів другого та четвертого Розділу 1 наведеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно із пунктом 12 вказаної вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надано протокол про адміністративне правопорушення від серії ААД № 800342 від 16.06.2024 року (а.с. 3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 16.06.2024 року до закладу охорони здоров`я (а.с. 5); відеозаписи фіксації правопорушення (а.с. 6).

Своє підтвердження в судовому засіданні знайшли твердження захисника особи, яка притягається до адмінвідповідальності та судом встановлено відсутність факту керування ОСОБА_2 16 червня 2024 року о 09 годині 41 хвилині в м. Ічня по вул. Вокзальна, 100 Прилуцького району Чернігівської області транспортним засобом MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відеозаписами фіксації правопорушення з бодікамери поліцейського та поясненнями захисника особи яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_3 . А працівниками поліції не надано достатніх, належних та допустимих доказів на спростування такого факту.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_2 адвоката Костуренка Є.М. про те, що не засвідчення наданих відеозаписів електронним цифровим підписом має наслідком визнання таких доказів недопустимими.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У постанові від 10.09.2020 року у справі № 751/6069/19 Верховний Суд зазначив наступне: «відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Разом з цим, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

У даній ситуації працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, що в даному випадку і відбувалось, і порушень з боку працівників поліції щодо ведення фіксації обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2 , суд не вбачає.

Щодо твердження захисника особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_2 про наявність в останнього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, хоча в протоколі про адмінправопорушення зазначено про наявність в ОСОБА_2 таких ознак, як «звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість обличчя», то такі твердження дійсно знайшли своє підтвердження, оскільки, як видно з відеозаписів фіксації правопорушення з бодікамер поліцейських, про ознак наркотичного сп`яніння останніми ОСОБА_2 названо не було.

Крім того, як видно з відеозаписів фіксації правопорушення, працівники поліції під час складення протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не роз`яснили ОСОБА_2 права та обов`язки особи, яка притягується до адмінвідповідальності та його право на захист.

Судом встановлено, що матеріалах справи відсутні докази щодо передачі транспортного засобу іншій особі або залишення його на місці пригоди після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 та такий факт відсутній на відеозаписі з бодікамери.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутності події і складу інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, то судовий збір у провадженні по справі слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту постанови суд вважає обмежитися проголошенням її резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту постанови в день її проголошення.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 247, 283, 284, КУпАП, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області на протязі 10 днів з дня винесення.

Суддя Т. В. Карапиш