КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/4130/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/24488/23

04 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Вознюка Андрія Сергійовича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 529241, 12 листопада 2023 року о 03 год. 03 хв. в м. Києві по пр-ту Ак. Глушкова, 40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді А 6, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest7510 ARMF-0293, тест № 1152, результат - 1,72 ‰, позитивний, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що автомобіль Ауді А 6, н.з. НОМЕР_1 дійсно був зупинений поліцейськими під час його руху, та що ОСОБА_1 виконував функції водія даного автомобіля під час його зупинки.

Вказував, що відеозапис не є належним доказом, оскільки не відтворює всіх обставин, з'ясування яких є необхідним для встановлення істини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вознюка А.С., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Приписами п. 2.9. (а) ПДР України встановлено заборону водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. (а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529241 від 12 листопада 2023 року, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, містить підпис ОСОБА_1 без будь-яких зауважень (незгоди);

- роздруківкою Алкотестер Драгер 7510, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 пройшов тестування 12 листопада 2023 року, результат тесту 1,72‰;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 листопада 2023 року, згідно якого встановлено, що у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, останній пройшов огляд;

- відомостями щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510 грн. за керуванням транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого встановлено, що працівник поліції підійшов до автомобіляАуді А 6, н.з. НОМЕР_1 та на запитання до водія чому рухається у комендантську годину, він відповів, що чекає поки вона закінчиться, щоб їхати. На запитання чи водій вживав алкоголь, ОСОБА_1 відповів: так, було, не відмовляюсь, було. На запитання працівника поліції чому ОСОБА_1 рухається за кермом, останній відповів: хотів там стати, щоб поспати. В подальшому, у зв'язку з виявленими ознаками алкогольного сп'яніння, працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря нарколога або за допомогою приладу Драгер та ОСОБА_1 погодився пройти огляд на приладі Драгер, результат такого огляду - 1,72‰.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а. ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, а також зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відео не зафіксовано факту зупинки та керування транспортним засобом, є необґрунтованими.

Так, під час зупинки транспортного засобу та складання протоколу ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Відповідно до вимог, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Так, відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції було повністю досліджено до початку розгляду справи апеляційним судом, а тому доводи апелянта щодо неналежності відеозапису як доказу у зв`язку з розривами у часі та не повним викладом обставин, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозапис повністю відображає подію, яка відповідає наявному протоколу про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Вознюка Андрія Сергійовича - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова