Справа №583/5423/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 33/816/338/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/5423/23 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.11.2023, якою провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

представника потерпілої - адвоката Сідько С. І.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним за ст. 124 КУпАП та закрити провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки справу було розглянуто у її відсутність, без належного повідомлення, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення доводиться наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, зазначає, що закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від відповідальності.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.11.2023 провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 007306 від 24.10.2023, ОСОБА_2 03.08.2023 о 14:15 на автодорозі Суми-Полтава керував автомобілем ИЖ 412, д. н. з. НОМЕР_1 , і на перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю OPEL ZAFIRA, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.13 ПДР.

Розглянувши протокол, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про відсутність доказів, на підставі яких можливо оцінити дії водія ОСОБА_2 , а також, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення стягнення.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник в судове засідання не з`явились і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи від них не надійшло, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності цих осіб, що не протирічить вимогам КУпАП.

Вислухавши доводи представника потерпілої Сідько С. І. , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП)

За змістом приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 007306 від 24.10.2023, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про відсутність доказів, на підставі яких можливо об`єктивно оцінити дії водія ОСОБА_2 , а також, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення стягнення.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251, ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. ЄСПЛ неодноразово вказував, що «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

З огляду на викладене, суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності, а її рішення про відсутність складу правопорушення умотивовано тим, що суду не надано беззаперечних доказів того, що у діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме наявні у справі докази не дають можливості встановити в діях водія ОСОБА_2 порушення п. 16.13 ПДР.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що 03.08.2023 о 14:15 на автодорозі Суми-Полтава ОСОБА_2 керував автомобілем ИЖ 412, д. н. з. НОМЕР_1 , і на перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю OPEL ZAFIRA, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.13 ПДР, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- протоколом огляду місця події та схемою місця ДТП від 23.08.2023, якими зафіксовано дорожню обстановку, розташування та пошкодження т/з, відповідні заміри;

- показаннями в суді першої інстанції ОСОБА_2 , згідно яких він рухався по автодорозі в напрямку Котельва-Охтирка та повертав на перехресті до с. Лутище Охтирського району вліво. З с. Лутище в цей час виїхав трактор з причепом, який став на зустрічній смузі руху на перехресті та закрив йому огляд зустрічної смуги руху. Транспортного засобу, який рухався зі сторони м. Охтирка в напрямку смт Котельва по своїй смузі руху, він не бачив, почав об`їжджати трактор та відбулося зіткнення з автомобілем OPEL в передню праву частину його автомобіля.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі мається посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 16.13 ПДР, згідно яких перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення - скасуванню з цих підстав.

Позиція сторони захисту відносно того, що ОСОБА_2 не помітив автомобіль під керуванням потерпілої, оскільки трактор з причепом, який виїжджав зі сторони с. Лутище, закрив йому огляд зустрічної смуги, жодним чином не спростовує вину ОСОБА_2 , оскільки останній повинен був дати дорогу т/з, який рухався в зустрічному напрямку, за будь-яких обставин, у тому числі з урахуванням умов конкретної дорожньої обстановки та наявності інших т/з. Тобто ОСОБА_2 не повинен був розпочинати маневр, поки не був впевнений у відсутності зустрічних т/з, чого він не дотримався, що і свідчить про наявність в його діях порушень п. 16.13 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Є необгрунтованими викладені в постанові судді суду першої інстанції висновки щодо порушення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення та закінчення строку накладення стягнення, оскільки за загальним правилом згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається не пізніше 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Однак, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ч. 8 ст. 38 КУпАП)

Як убачається з наданих матеріалів, ДТП мало місце 03.08.2023. У цей же день до ЄРДР за № 0000671 внесено відомості за ч. 1 ст. 286 КК, тобто протокол про адміністративне правопорушення не складався. 14.09.2023 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, а 04.10.2023 копії матеріалів провадження були направлені до уповноваженого органу для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. 24.10.2023, тобто в межах визначеного законом строку, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, який надійшов до суду 26.10.2023.

Таким чином, на час розгляду цієї справи в суді першої інстанції строк накладення адміністративного стягнення не закінчився, оскільки початком обрахунку трьохмісячного строку слід вважати не день вчинення правопорушення, а момент закриття кримінального провадження, який спливав 14.12.2023. При цьому, не відповідає вимогам закону і рішення судді суду першої інстанції про одночасне закриття провадження у справі через відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і сплину строку накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки вказані обставини є взаємовиключними (п. 1 ст. 247 і п. 7 ст. 247 КУпАП). При цьому закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та тягне за собою відповідні правові наслідки, які з цього випливають, у той час як встановлення відсутності події та складу правопорушення є офіційною констатацію того, що особа реально цього правопорушення не вчиняла, або ж взагалі не було такої події. Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3-6 цієї статті.

Зі змісту наведеної правової норми та її аналізу вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 1) вчинення особою адміністративного правопорушення; 2) сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Необхідно зауважити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки пов`язуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Законодавець розглядає встановлений трьохмісячний строк у його позитивній формі (ч. 2 ст. 38), адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (п. 7 ст. 247 КУпАП). При визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного - з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу. Для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження в справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

З наведеного слідує, що закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки правопорушення. Наявність можливого правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі з цих підстав.

Водночас необхідно зауважити, як зазначалось вище, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП), тобто у разі, якщо факту вчинення правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1, а не п. 7 ст. 247 КУпАП, чи п. 1 та 7 ст. 247 КУпАП одночасно.

Повертаючись до матеріалів справи, суддя суду першої інстанції не дотрималась вказаних вимог закону, чим допустила істотне порушення вимог КУпАП, так як це завадило ухвалити законне, обґрунтоване та умотивоване судове рішення, що також є підставою для скасування постанови судді та задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги потерпілої про порушення суддею суду першої інстанції норми процесуального права, оскільки відповідно ст. 277-2 КУпАП, повістка, особі яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні в справі, повідомляються про день розгляду справи в той же строк, а згідно п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, таке питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. При цьому до кола вказаних осіб, крім осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності (ст. 268 КУпАП), відносяться також і потерпілі особи (ст. 269 КУпАП) та їх представники (ст. 270 КУпАП), а також інші визначені главою 21 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Однак вказані вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 2 КУпАП) не дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності належного повідомлення потерпілої про час та місце судового розгляду, що унеможливило ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення та призвело до істотного порушення її особистих прав і законних інтересів, оскільки розгляд протоколу про адміністративне правопорушення відбувся без направлення судової повістки потерпілій, що завадило судді ухвалити законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення, і також є підставою для скасування постанови.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (п. 7).

З огляду на те, що кримінальне провадження закрито 14.09.2023, то строк накладення стягнення сплинув 14.12.2023, внаслідок чого після скасування постанови судді від 09.11.2023 провадження у справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку, передбаченого ч. 8 ст. 38 КУпАП, а апеляційна скарга у зв`язку з цим - частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.11.2023 відносно ОСОБА_2 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права і порушення норм процесуального права, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов