Справа № 445/405/24 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 33/811/1076/24 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Жеребецької І.О., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Жеребецької І.О. на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 24 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 24 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 17.02.2024 року, о 14 год. 30 в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, керував автомобілем ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На цю постанову захисник Жеребецька І.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю події та у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтовано, не відповідає матеріалам справи та вимога закону, прийнята із значним порушенням процесуальних норм. Розглядаючи дану справу суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Вважає, що працівники поліції не довели і судом першої інстанції не встановлено на підставі дослідження доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 спав в себе дома, автомобіль перебував в гаражі і за місцем проживання останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Також сторона захисту зазначає, що на наявних відеозаписах відсутній звук, а тому не можливо фактичні обставини, зокрема зміст розмови працівників поліції.

Розглянувши матеріали справи № 445/405/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ААД №548308 від 17.02.2024 року, акт огляду, направлення до медичного закладу, пояснення ОСОБА_2 ..

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 , зокрема наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які є основними доказами винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, як вбачається з наявних відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (чотири відеофайли), не зафіксовано (через відсутність звуку на усіх чотирьох записах) та неможливо встановити факт озвучення працівниками поліції ОСОБА_1 виявлених в останнього ознак алкогольного сп`яніння зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №548308 від 17.02.2024 року, висловлення вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто із зазначених відеофайлів в цілому не зрозуміло і неможливо встановити предмет розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Також цими відеозаписами не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, натомість відеозапис починається з того, як працівники поліції на запрошення ОСОБА_2 , яка є дружиною особи правопорушника, проходять у житловий будинок та будять ОСОБА_1 , який спить у ліжку. Після пробудження ОСОБА_1 , як можна здогадатись (оскільки відсутній звук відеозапису), на вимогу працівників поліції проводить останніх до гаража, де відкривши двері показує автомобіль ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у гаражі. Лише із вказаного відеозапису, навіть за відсутності звуку, можна зробити чіткий висновок про те, що на момент зустрічі із працівниками поліції, ОСОБА_1 знаходився в власному будинку та спав на ліжку, що об`єктивно породжує сумніви у твердженні працівників поліції, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вимоги ч.2 ст.266 КУпАП та п.8 Положення наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, зокрема відеозаписи неможливо визнавати допустимим та належним доказом доведення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок протокол про адміністративне правопорушення ААД №548308 від 17.02.2024 року (а.с.2), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.02.2024 (а.с.5) та направлення на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 від 17.02.2024 року (а.с.4), які є похідними доказами по відношенню до відеозаписів, підлягають визнанню недопустимими та неналежними доказами.

Інші докази, зокрема наявність двох свідків та їхніх пояснень, які могли б засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Більше того, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи відсутні докази, які б переконливо свідчили про доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому пояснення ОСОБА_2 від 17.02.2024 року (а.с.6) не можуть бути взяті до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки зазначені пояснення не можливо підтвердити іншими доказами у справі, остання є дружиною ОСОБА_1 та на час оформлення матеріалів справи перебувала з чоловіком в конфліктних відносинах, що не виключає можливості оговорити ОСОБА_1 ..

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Жеребецької І.О. задоволити.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 24 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №445/405/24 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.