ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 Справа №607/11675/24 Провадження №3/607/5233/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої,

за ознакам правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325084 від 19 травня 2024 року, 19 травня 2024 року приблизно о 21 год. 00 год. в м. Тернопіль по вул. Чумацька, 1Б, гр. ОСОБА_1 умисно позбавила свого чоловіка ОСОБА_2 , що проживає разом із нею права користуватися транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , на яке він має законне право, чим спричинила домашнє насильство психологічного характеру та чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

28.06.2024 захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. подав клопотання про закриття провадження у справі, у якому вказує, що з протоколом про адміністративне правопорушення сторона захисту не погоджується. Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах та в зареєстрованому шлюбні, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.06.2024 розірвано. При цьому, автомобіль Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 27.11.2019 під час фактичних шлюбних відносин, відтак він є спільною сумісною власність, так як набутий під час фактичних шлюбних відносин. Разом з тим, між ними не вирішено спір щодо поділу транспортних засобів, набутих за період фактичних шлюбних відносин та шлюбі, а тому на думку сторони захисту відсутні підстави вважати, що автомобіль, який вимагав негайно повернути ОСОБА_2 перебуває, у нього на праві особистої приватної власності, а не належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Захисник вказує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, щодо користування автомобілем, який є неподільним. Зокрема конфлікт розпочався, з вимоги ОСОБА_2 негайно повернути ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проте враховуючи, що ОСОБА_1 виконувала роботу на даному транспортному засобі, та в ньому перебували речі інших осіб, повернення автомобіля, відбувалося біля гаражу, в ході його розвантаження. Після повернення транспортного засобу ОСОБА_2 викликав поліцію, відповідно конфлікт вже був вичерпаний, так як ОСОБА_1 повертала автомобіль розвантажуючи його. На переконання захисника у діях, ОСОБА_1 відсутні ознаки економічного насильства, адже, окрім транспортного засобу Мерседес Віто, під час шлюбу вони також набули у власність Рено Сценік, яким користується ОСОБА_2 . Звертає увагу, що у своїх поясненнях та заяві ОСОБА_2 вказує про наявність конфлікту, а не насильства, при цьому зазначаючи, що ОСОБА_1 вчинила економічне насильство, він не конкретизує, яким саме чином та які наслідки від цього настали чи могли настати. Доказів того, що ОСОБА_1 вчинила насильство економічного характеру стосовно ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода його психічному здоров`ю чи майновому стану протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять. При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди психічному, фізичному здоров`ю або економічному стану потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. З огляду на викладене просить суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Янчишин В.Й. підтримали клопотання про закриття адміністративного провадження та просили провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у клопотанні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю та зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 давно проживають разом, перебувають у фактичних шлюбних відносинах та мають спільного сина. Транспортний засіб Mercedes-Benz зареєстрований на ОСОБА_2 , проте ним користується її матір ОСОБА_1 . Щодо обставин викладених у протоколі, то вказала, що її мама є волонтером та часто возить речі на фронт. Однак ОСОБА_2 почав вимагати, щоб вона повернула йому транспортний засіб та забирав у неї ключі. Оскільки в автомобілі були речі, які вона повинна була завезти на фронт, то ОСОБА_1 поїхала у гараж, вигрузила усі речі та при поліцейських передала ОСОБА_2 ключі та транспортний засіб.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши та оцінивши матеріали справи та покази свідка, суд прийшов до наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та наявністю прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Згідно вказаної норми закону обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства. Виходячи з пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення передбачені, ст. 173-2 КУпАП, необхідно визначити яке насильство було вчинено по відношенню до потерпілого, конкретизувати в чому воно виражалося і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілому.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325084 від 19 травня 2024 року, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що вона 19 травня 2024 року приблизно о 21 год. 00 год. в м. Тернопіль по вул. Чумацька, 1Б, умисно позбавила свого чоловіка ОСОБА_2 , що проживає разом із нею права користуватися транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , на яке він має законне право, чим спричинила домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Разом з тим, обставини описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №325084 від 19 травня 2024 року, не дозволяють зробити висновок про те які конкретні дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки із його фабули вбачається, що ОСОБА_1 умисно позбавила свого чоловіка ОСОБА_2 , права користуватися транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , на яке він має законне право, чим спричинила домашнє насильство психологічного характеру.

Водночас суд зауважує, що психологічне насильство як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Проте таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №325084 від 19 травня 2024 року не містить.

Натомість окремим проявом домашнього насильства є економічне насильство, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг із лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка конкретна шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 і в чому саме полягає така шкода, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Наявність у формулюванні обвинувачення таких недоліків прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту фабули адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол, з наведених вище підстав, не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Суд також зауважує, що системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Так, наявні в матеріалах справи докази стверджують про наявність конфлікту між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та її колишнім чоловіком на ґрунті виниклої неприязної ситуації між ними з приводу користування транспортним засобом.

Вказане в тому числі вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 травня 2024 року в яких останній вказує, що ОСОБА_1 попри його заборону користується транспортним засобом Mercedes Vito, д.н.з. НОМЕР_1 та на його вимогу не повертає ключі і техпаспорт. При цьому у вказаних поясненнях відсутні відомості, які б підтверджували заподіяна потерпілому ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 будь якої шкоди фізичного чи психічного характеру.

На думку суду, наявні докази не свідчать про те, що дії та умисел ОСОБА_1 були спрямовані саме на вчинення домашнього насильства, а саме, для того, щоб у постраждалого були побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному психічному здоров`ю особи.

Сам факт наявності конфлікту з приводу тих чи інших питань не свідчить про наявність в діях особи ознак домашнього насильства, оскільки суду не доведено, що такий конфлікт досяг рівня того що ОСОБА_1 вчиняла дії, які були спрямовані саме на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 та такі дії викликали у останнього побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставинах, дослідивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України, Берктай проти Туреччини та Леванте проти Латвії , неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву , що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України ст. ст. 22, 36, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СуддяН. Р. Кунець