Справа № 344/1653/24
Провадження № 33/4808/617/24
Категорія ст. 126 ч.5 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Недоходюка І.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 29 лютого 2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП і накладено штраф 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 20 січня 2024 року о 13год. 21хв. по вул. Південний Бульвар, 21 в м. Івано-Франківськ, керував транспортним засобом марки Renault Kango номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Повідомляє, що судовий розгляд було проведено без його участі і він був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні через те, що перебував на лікуванні, чим було порушено його право на захист. Суд першої інстанції спрощено підійшов до вирішення справи, не дослідив наявні в матеріалах справи докази та не дав їм належну оцінку. Вважає, що його вину не було доведено належним чином. Стверджує, що з 29.02.2024 року по 11.03.2024 року включно перебував на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин. Враховуючи наведені обставини, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та провадження у справі щодо нього закрити.

Попередні повернення апелянту апеляційної скарги відповідно до положень аналогічного кримінально-процесуального законодавства не є процесуальною перешкодою для повторного вирішення питання про поновлення апеляційного строку. Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню для забезпечення доступу особи до правосуддя відповідно до положень ст.ст. 7, 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки причини його пропуску є поважними. При первинному зверненні апелянтом пропущено незначний термін апеляційного строку. Як з`ясовано, ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання, судовий розгляд відбувся без нього, копію постанови ним отримано із запізненням, 29.02.2024 року по 11.03.2024 року включно перебував на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою, він потратив час на пошук, консультації і допомогу адвоката, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням захисника.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, пояснення захисника та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

В діях ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не взято до уваги, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Розгляд справи без участі ОСОБА_1 є істотним порушенням його права на захист та принципу змагальності сторін. У справі немає підтвердження про отримання ним судової повістки, що є підставою для скасування постанови суду.

Суд при розгляді справи, в порушення ст. 278 КУпАП, не перевірив правильність й обґрунтованість оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Судом не перевірено причину зупинки водія ОСОБА_1 , чи вона відповідала вимогам ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух», ПДР України. Захисник вказує, що такої причини не було. У справі немає жодного документа про правомірність зупинки водія, що має трактуватися на його користь згідно ст. 62 Конституції України.

Апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції при складанні протоколу було істотно порушено право ОСОБА_1 на захист. Як слідує з матеріалів справи йому при складанні протоколу не було реально забезпечено його право на присутність адвоката, не роз`яснено право на мовчання, не свідчити проти себе. На це порушення не звернув увагу суд. Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням його права на захист і є безумовною підставою для скасування постанови суду і закриття справи.

Іншим істотним порушення його прав на захист є те, що йому не вручено копію протоколу, яка є у справі. Це означає, що йому не пред`явлено адміністративне обвинувачення, як того вимагає ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має права вручати копію протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення, це виняткові повноваження працівника поліції.

Ознака повторності дій ОСОБА_1 в протоколі про правопорушення не була йому пред`явлена у вину. Тому суд, пославшись в постанові на кваліфікуючу ознаку «повторності» його дій вийшов за межі пред`явленого йому обвинувачення, що є неприпустимим, оскільки це істотно порушує його право на захист. Для усунення цього порушення справу слід було повернути для дооформлення. Крім того, усправі немає належно завіреної постанови суду про попереднє притягнення його до відповідальності за керування автомобілем без права на його керування, немає даних чи вона не скасована або не змінена. Довідки поліції для цього недостатньо. Такий сумнів згідно ст. 62 Конституції України слід трактувати на користь водія.

Судом не з`ясовувалась причина керування ОСОБА_1 автомобілем, на яку він послався у поясненні (а.с. 2), про те, що він вимушений був терміново відвезти хвору матір до лікарні. В окремих випадках такі дії водія можуть мати ознаки крайньої необхідності відповідно до ст. 18 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність водія.

За наведених порушень справа щодо ОСОБА_1 підлягала б закриттю за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави. Тому враховуючи загальні принципи правосуддя та практику ЄСПЛ справу щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям справи на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.5 КУпАП.

Крім того, апеляційний перегляд справи про адміністративне правопорушення є продовженням загального судового провадження. На час апеляційного розгляду справи закінчився встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності, що є додатковою підставою для скасування постанови суду на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 29 лютого 2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький