Провадження 3/522/5484/24
ПОСТАНОВА

05.09.2024 суддя Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.06.2024 серії ААД № 813253 09.06.2024 о 21:50, в м. Одеса, вул. Фонтанська дорога буд. 16, водій ОСОБА_1 керував т/з Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, надав пояснення згідно з якими, у зазначені у протоколі час та місці він транспортним засобом не керував. В момент події автомобіля Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 керувала його знайома ОСОБА_2 , яка є власницею зазначеного транспортного засобу, а він та ще одна знайома ОСОБА_3 знаходились на пасажирських сидіннях. В процесі руху водій ОСОБА_2 зупинилась на одній з вулиць м. Одеси, після чого вона з ОСОБА_3 пішли в магазин, а його попрохали зачекати в автомобілі. Він залишився в автомобілі очікувати. В цей час до вказаного транспортного засобу підійшли працівники поліції та почали стверджувати, що саме він керував зазначеним автомобілем і почали вимагати у нього документи. На його пояснення, що він не перебував за кермом транспортного засобу, працівники поліції уваги не звертали. Вважає, що всі дії працівників поліції по відношенню до нього були неправомірними.

Захисник Попроцький Д.М. клопотав про закриття провадження у справах, посилаючись на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про керування транспортним засобом Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , зазначав що згідно з доданими до протоколів відеозаписами на місці події його підзахисний при спілкуванні з працівниками поліції неодноразово наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, більш того, знаходився на пасажирському сидінні. Також посилався на порушення поліцейськими п. 2, 4, 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103 від 17.12.2008; на те, що поліцейські незаконно, в порушення зазначеного Порядку намагались провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння попри те, що він не керував т/з, а водія цього т/з ОСОБА_4 , яка повернулась до свого автомобіля поліцейські не допитали, не взяли у неї пояснення, та не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 жодних прав та обов`язків, ст. 130 та 126 КУпАП, а з водієм т/з Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 взагалі відмовились розмовляти, тим самим нівелювали складені відносно ОСОБА_1 протоколи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника, дослідивши наявні докази встановлено наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у своїй постанові у справі №404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Отже, під керуванням транспортним засобом слід розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення його з місця.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 813253 від 09.06.2024 додано копії наступних документів: відеозаписів події з портативних відео-реєстраторів поліцейських №№ 471010, 471239; протоколу серії ОД №015254 від 09.06.2024 про адміністративне затримання ОСОБА_1 ; рапорти поліцейських від 09.06.2024 та від 11.06.2024; довідки уповноваженої особи УПП в Одеській області, згідно з якими за даними ІКС ІПНП, станом на 09.06.2024 ОСОБА_1 не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП та отримував посвідчення водія. Інших матеріалів особою уповноваженою на складання протоколу до справи - не додавалось.

Вивченням доданих відеозаписів встановлено, що пояснення ОСОБА_1 та доводи захисника Попроцького Д.М. знайшли своє підтвердження, зокрема на відеозаписах відсутня фіксація руху транспортного засобу та керування ним ОСОБА_1 . На відеозаписах зафіксовано лише факт перебування ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні автомобіля, в той час коли до транспортного засобу підійшли поліцейські. Під час спілкування ОСОБА_1 повідомляв співробітникам поліції, що водій відійшов. Далі зафіксовано як ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надає документи, виходить з пасажирського сидіння автомобіля, та весь час повідомляє поліцейським, що не є водієм та не керував зазначеним транспортним засобом.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні опитано свідка ОСОБА_4 , згідно з поясненнями якої 09.06.2024, у вечірній час доби вона керувала належним їй транспортним засобом Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 , при цьому її знайомі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебували у зазначеному транспортному засобі у якості пасажирів, на пасажирських сидіннях. В процесі руху свідок зупинила транспортний засіб на вул. Фонтанська дорога та разом з ОСОБА_3 пішла в магазин, а ОСОБА_1 попросила зачекати в автомобілі, що він і зробив. Через деякий час свідок повернулась до автомобіля та побачила, що біля нього перебувають працівники поліції. Що саме трапилось вона з`ясувати не встигла, оскільки поліцейські не відповідали на її запитання. Свідок побачила лише як поліцейські посадили ОСОБА_1 у свій службовий автомобіль та поїхали з місця події. На підтвердження обставин зазначених у поясненнях свідок ОСОБА_4 надала копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким вона є власником зазначеного транспортного засобу та посвідчення водія з відкритою категорією В.

З переглянутого відеозапису з портативних реєстраторів поліцейських дійсно вбачається, що свідок ОСОБА_4 близько 09.06.2024 близько 22:20 підійшла до місця події, в той час коли поліцейські поміщали ОСОБА_1 у свій службовий автомобіль.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 приходжу до висновку про їх узгодженість між собою та з даними доданих відеозаписів.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У своєму рішенні від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а Верховний Суд зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, оцінивши зібрані докази у сукупності приходжу до висновку про відсутність достатніх даних на спростування пояснень ОСОБА_1 та доводів його захисника і підтвердження факту керування зазначеним транспортним засобом в момент події ОСОБА_1 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у діянні зазначеної особи однієї з обов`язкових ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 130, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя К.В. Іоніді