Справа № 463/3263/24 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/942/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Завади Тараса Романовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Жиравецького Тараса Михайловича на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 3 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 30 березня 2024 року, о 02 год. 10 хв., на перехресті вул. Круп`ярська-Личаківська, у м. Львові, керувала автомобілем марки «TESLA MODEL X» р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Drager ALCOTEST 6810», тест 1494, прилад ARAM 3615, результат позитивний 1.15 проміле, чим порушила п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Жиравецький Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення складено із порушеннями закону, а огляд було проведено безпідставно.

Наголошує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм права.

Повідомляє, що на відеозаписах, долучених до матеріалів справи не зафіксовано факту керування транспортним засобом, окрім того ОСОБА_1 не погоджувалася із результатом приладу «Драгер», відмовилася від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку із чим могла бути притягнута до адміністративної відповідальності згідно п. 2.5 ПДР України.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, не вірно вказано, який пункт правил ПДР порушила ОСОБА_1 , у зв`язку із чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

Зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння які зазначені в акті огляду та направленні не відповідають дійсності, вказані формально.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибула, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подала заяву про проведення розгляд справи у її відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви ОСОБА_1 , думки адвоката Завади Т.Р., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

За клопотанням адвоката Завади Т.Р. судом апеляційної інстанції допитано свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що обслуговує автомобіль ОСОБА_1 , а саме доставляє автомобіль у зазначене місце, або забирає його звідти, окрім того, зазначив, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності 30 березня 2024 року близько 1 год. 30 хв. зателефонувала йому на мобільний телефон та попросила забрати її автомобіль з вул. Крупярської, де він припаркований, відвести її додому, після чого близько 2 год. 20 хв. 30 березня 2024 року він прибув у зазначене місце де побачив працівників поліції, які проводили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, дочекався коли працівники поліції завершать процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення та після цього відвіз ОСОБА_1 на її автомобілі додому.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу в цьому випадку настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

В судовому засіданні апеляційного суду було дослідженого відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходилася за кермом транспортного засобу марки «TESLA MODEL X» р.н. НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому стані, припаркований на узбіччі дороги, повідомляла працівників поліції, що повертається додому, разом із тим не зазначала, що виконувала функції водія, окрім того з відеозапису не вбачається, що автомобіль здійснював рух, переміщувався у просторі з одного місця на інше.

Апеляційний суд зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відеозаписом не зафіксовано.

Також, апеляційний суд зазначає, що дана інформаціє підтверджується показами свідка ОСОБА_2 , якого було допитано в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із чим, заслуговують на увагу аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом 30 березня 2024 року, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано, що вона виконував функції водія чи здійснював технічні дії з метою приведення транспортного засобу в рух, а лише перебувала в салоні автомобіля.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 висловлювала незгоду з результатом приладу «Драгер» виявляла бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте працівник поліції повідомив, що огляд в медичному закладі покаже аналогічний результат і нічого не змінить, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, у зв`язку із чим вона відмовилася від проходження огляду в медичному закладі.

Також апеляційний суд звертає увагу, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом першої інстанції, неповно з`ясовано обставини справи, не встановлено належним чином анкетні дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надано належно оцінки доказам з точки зору їх достатності для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, не перевірено належним чином чи зафіксовано працівниками поліції факт руху та зупинки транспортного засобу «TESLA MODEL X» р.н. НОМЕР_1 .

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Сам факт перебування ОСОБА_1 в салоні автомобіля який знаходився в нерухомому стані та зазначений результат приладу «Драгер» не можуть бути безспірними підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Жиравецького Тараса Михайловича задоволити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 3 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.