Справа № 161/8828/24
Провадження № 3/161/3295/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 17 липня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З Луцького РУП ГУНП у Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 967726 від 04 травня 2024 року вбачається, що 04 травня 2024 року о 17:48 в АДРЕСА_2 на території блокпосту № 2 ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського, яка полягала у необхідності в порядку п.10 постанови КМУ № 1456 пред`явити документ, що посвідчує особу чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Матвіїв В.М. вину свого підзахисного заперечив, вказав на те, що його довіритель не порушував п. 10 постанови КМУ № 1456, який інкримінується його клієнту, як підстава для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Звернув увагу, що формулювання складу адміністративного правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 не відповідає пункту нормативного акту порушення якого було розцінено, як підстава для відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Також захисник ОСОБА_1 вказав, що йому, в усному порядку, стало відомо, що жодних наказів, які уповноважують працівників поліції нести чергування на блокпостах Волинської області комендант Волинської області не підписував.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Суд не бере до уваги твердження сторони захисту, щодо відсутності наказу коменданта Волинської області, яким уповноважено працівників поліції нести чергування на блокпостах Волинської області, оскільки такі твердженні нічим не підтвердженні.

В той же час закриваючи провадження у даній справі суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського, яка полягала у необхідності в порядку п.10 постанови КМУ № 1456 пред`явити документ, що посвідчує особу чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського і такі дії працівником поліції кваліфіковано, як порушення ОСОБА_1 ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 185 злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Законність вимоги поліцейського полягає у тому, що така вимога має відповідати конкретній нормі нормативно-правового акту і саме на не виконання такої норми висловленої у формі вимоги працівника поліції зі сторони особи, якій така вимога адресована тягне за собою відповідальність визначену ст. 185 КУпАП.

Так з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 10 Постанови КМУ № 1456.

Відповідно до п. 10 вказаної постанови Уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Тобто порушення п. 10 Постанови КМУ полягає у невиконанні вимог працівника поліції щодо зупинки транспортного засобу в разі наявності чи підозри в наявності певних обставин.

В той же час з цьогож протоколу вбачається, що хоч ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 10 постанови КМУ № 1456 проте суть такого порушення вказана наступна: « ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського, яка полягала у необхідності в порядку п.10 постанови КМУ № 1456 пред`явити документ, що посвідчує особу чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського».

З огляду на викладене, зміст протоколу не містить чіткого викладення об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, у ньому не в повному обсязі (не чітко) викладено суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції 185 КУпАП, а саме: при складенні протоколу ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 10 Постанови КМУ 1456 однак суть правопорушення викладена в протоколі не відповідає пункту на, який посилається працівник поліції. Вказане в свою чергу, прямо суперечить принципу правової визначеності.

Таким чином, складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, на думку суду, не може вважатись належним доказом його винуватості, оскільки складений (оформлений) з порушенням вимог статті 256 КУпАП, а саме формулювання, що у ньому містяться щодо суті адміністративного правопорушення (об`єктивною стороною правопорушення) не відповідають п. 10 Постанови КМУ № 1456, порушення, якого інкримінується ОСОБА_1 в якості злісної непокори законній вимозі працівника поліції.

Суд зауважує, що він не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Відповідно до вимог ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд, тлумачачи всі сумніви на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважає вину ОСОБА_1 не доведеною належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 251, 256, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь