Дата документу Справа № 334/2575/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/678/24Головуючий у 1-й інстанції Ісаков Д.О.
Єдиний унікальний № 334/2575/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 16.03.2024 року о 04 год. 27 хв. по вул.Гребельній, 11 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Huindai Terracan» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанову суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Розгляд справи про адміністративне порушення відбувся поверхнево та формально.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та обіймає посаду водія. Тому право керування транспортними засобами необхідне для проходження військової служби.

ОСОБА_1 посилається на порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність його результатів та недопустимість такого доказу як протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що нечітке формулювання суті адміністративного правопорушення у протоколі позбавляє його права на захист. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся. В матеріалах справи відсутнє направлення останнього на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Посилання у протоколі на порушення водієм вимог п.2.5 ПДР не ґрунтується на вимогах закону, у працівників поліції не було правових підстав вимагати проходження огляду на стан сп`яніння.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно досліджено обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №886276 від 16.03.2024 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Всупереч протилежним аргументам апелянта відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом у протоколі наявні;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», в якому перелічено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено позитивний результат з показником 1,31 ‰ алкоголю, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний запис «згоден» та особистий підпис у графі «з результатами згоден»;

- роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6820», серійний номер ARHK-0077, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 1,31‰, підпис особи, що тестують, наявний;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

На відеозаписові події об`єктивно за допомогою технічного засобу зафіксовано обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу і події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

З огляду на положення ст.266 КУпАП присутність свідків за таких обставин була непотрібна.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення ААД №886276 від 16.03.2024 року оформлено уповноваженою особою та містить передбачені ст.256 КУпАП відомості. В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

До заперечень апеляційної скарги, в яких йдеться про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд ставиться критично, враховуючи наступне.

Вимога проведення огляду в закладах охорони здоров`я застосовується лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, як це прямо передбачено положеннями ч.3 ст.266 КУпАП.

З матеріалів провадження встановлено, що водій з результатами такого огляду погодився, тому необхідності його проведення в закладах охорони здоров`я, на що вказував у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не було.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність порядку проведення огляду на стан сп`яніння у співвідношенні з посиланнями останнього щодо відсутності в його діях порушення вимог п.2.5 ПДР, а саме: ознак відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та одночасно у порівнянні з доводами про неоформлення направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на переконання апеляційного суду, є суперечливими та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Апеляційний суд зауважує, що об`єктивна сторона поставленого в провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а не у відмові такої особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, як помилково зазначає апелянт.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

У зв`язку з наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час накладення адміністративного стягнення судом дотримано вимог ст.33 КУпАП, накладено стягнення у встановлених цим Кодексом межах та враховано, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар