П О С Т А Н О В А

Іменем України

смт. Романів 12 серпня 2024 року

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2024 року до Романівського суду Житомирської області надійшли матеріали про адміністративні правопорушення - протоколи серії: ВАД за № 111764 та ВАД № 111723 за статтею 173-2 частиною 2 КУпАП, скоєні ОСОБА_1 , яким присвоєно номера судових справ 290/974/24 та 290/975/24.

Згідно частини 2 статті 36 КУпАП, суддею об`єднано вказані матеріали про адміністративні правопорушення в одне провадження та присвоєно № 290/974/24.

12 червня 2024 року близько 23 години 50 хвилин гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинив домашнє психологічне насильство відносно матері ОСОБА_2 , а саме ображав її образливими словами та принижував, внаслідок чого останній була завдана чи могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Крім того, 13 червня 2024 року о 07 годині в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, обзивав нецензурними словами, шарпав за руки, внаслідок чого могла б бути завдана чи була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою органу поліції кваліфіковано за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою проживання, що зазначена у протоколах про адміністративне правопорушення, однак судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступних висновків.

Попри те, що особа не отримала або ухилилася від отримання судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, зокрема, повідомлення про розгляд справи розміщено на офіційному сайті судової влади, а саме на сторінці Романівського районного суду Житомирської області в розділі "Список справ, призначених до розгляду"

До того ж суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 173-2 КУпАП та розгляд їх судом, про що свідчать особисті підписи в протоколах про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «UNION ALIMENTARIA SANDERSS. A. проти Іспанії» (рішення №11681/87 від 07 липня 1989 року) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (рішення №3236/03 від 03 квітня 2008 року) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, враховуючи, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі, та те, що суд вчинив всі необхідні дії, направлені на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_1 на виклик суду у судове засідання не з`явився, суддя визнає причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання неповажними, у зв`язку з чим суд відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП, розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Постановою судді Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року (справа № 290/661/24), що набрала законної сили 17 червня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 станом на 12 та 13 червня 2024 року протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, не можна вважати, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим суддя вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з частини 2 статті 173-2 КУпАП на частину 1 статті 173-2 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з частини 2 статті 173-2 КУпАП на частину 1 статті 173-2 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколах.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173-2 частиною 1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії : ВАД за №,№ 111764, 111723 від 13 червня 2024 року, письмовими поясненнями потерпілої, що містяться в матеріалах справи, копією витягів з електронного єдиного обліку прийняття та реєстрації органами (підрозділами) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 червня 2024 року, копією постанови судді Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року (справа № 290/661/24).

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі статтею 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Однак, згідно частини 2 цієї ж статті, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, у виді штрафу в межах середньої межі санкції, оскільки в даному випадку застосування адміністративного стягнення у виді штрафу буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень та повністю відповідатиме меті його застосування.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя також стягує з нього судовий збір у розмірі, визначеному частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 33-35, 36,38, 40-1, 173-2 частиною 1, 280, 283, 284 КупАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з частини 2 статті 173-2 КУпАП на частину 1 статті 173-2 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173-2 частиною 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 255,00 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ смт. Романів/21081100; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0006819; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Найменування коду класифікації доходів бюджету:Адміністративні штрафи та санкції.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно частини 2 статті 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.В. Ковальчук