ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1120/24

3/609/579/2024

12 вересня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 серпня 2024 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов протокол про військове адміністративне правопорушення №1/ від 21 серпня 2024 року, з якого вбачається, що: «21 серпня 2024 року близько 09 год. 30 хв. солдат ОСОБА_1 був виявлений на території ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. 21 серпня 2024 року о 09 год. 50 хв. був доставлений солдат ОСОБА_1 на медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «Шумську міську лікарню» Шумської міської ради де відмовився від обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, за викладених вище обставин солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, стрілець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду перебував за місцем несення служби в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП».

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено протокол про військове адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкоголь напередодні, ввечері, однак зранку в нього був запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Частина третя ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Нормативний акт, що зазначений особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а саме ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, встановлена відповідальність за чотири окремі альтернативні діяння, а саме за:

-розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

-поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

-виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

-відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 у протоколі про військове адміністративне правопорушення зазначено, що солдат ОСОБА_1 21 серпня 2024 року близько 09 год. 30 хв. був виявлений на території ІНФОРМАЦІЯ_3 з ознаками алкогольного сп`яніння. 21 серпня 2024 року о 09 год. 50 хв. був доставлений солдат ОСОБА_1 на медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «Шумську міську лікарню» Шумської міської ради, де відмовився від обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, особою, котра склала протокол констатовано, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, стрілець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду перебував за місцем несення служби в стані алкогольного сп`яніння, всупереч зазначеної в самому протоколі обставини, а саме відмови ОСОБА_1 від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У даному випадку ОСОБА_1 мав би нести відповідальність саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так як фактично такого медичного огляду проведено не було за відмовою останнього, а відтак стан сп`яніння не визначено, а лише мало місце сукупність певних явних ознак алкогольного сп`яніння.

Хоча дії ОСОБА_1 у протоколі і кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, проте за змістом фабули адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не ставиться у провину відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що мало місце у даному конкретному випадку.

Вищевказані недоліки протоколу у викладенні суті правопорушення не дають суду змоги однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що вказують на порушення ним ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Суддя звертає увагу, що склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Крім того суд вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутня така важлива складова, як номер адміністративного протоколу, що також негативно впливає на доведеність вини правопорушника.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на те, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі "Карелін проти Росії", відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 172-20, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266-1, 268, 279, 280-285 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК