Справа № 453/1504/23
№ провадження 3/453/3/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 , роз`яснені)

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 547106 від 27 серпня 2023 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме те, що він 27 серпня 2023 року о 21 годині 15 хвилин на автодорозі 0-14-06-04 Східниця Верхнє Синьовидне, с. Крушельниця керував транспортним засобом MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_1 (із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнин, зміна забарвлення шкірного покриву, почервоніння очей). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Alcotest 6820 Результат 0, 26 ‰, тест № 94, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_1 направлялась судова повістка-повідомлення про розгляд матеріалів на 09 липня 2024 року, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулось на адресу суду з відміткою «вручено».

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надано відеозапис, який не є читабельним, оскільки не містить відеофайлів.

З метою об`єктивного та всебічного розгляду справи Сколівським районним судом Львівської області 19 жовтня 2023 року до Відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області скеровано запит про скерування відеозапису події, яка мала місце 27 серпня 2023 року.

Відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області надіслати запитуваний відеозапис на електронну адресу суду.

Належно уповноважений представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк Володимир Михайлович 30 листопада 2023 року на електронну пошту суду скерував пояснення та 30 листопада 2023 року в системі «Електронний суд» сформував додаткові пояснення у справі в який просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події правопорушення, покликаючись на наступне.

Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та відеозапису із боді-камер, що ОСОБА_1 із результатами огляду водія, що проводився поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, не погодився. Про це стверджується відсутністю підпису ОСОБА_1 в акті огляду, а також письмовим поясненням, що зазначене у протоколі від 27 серпня 2023 року. У такому разі поліцейський повинен був запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я на підставі відповідного направлення. І лише після відмови від проходження такого огляду або у разі підтвердження стану сп`яніння медичним працівником поліцейським мав би право складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Наголошує на тому, що аналізуючи норми законодавства вважає, що тільки у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, та направлення у встановленому законом порядку водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, є визначальною підставою для прийняття рішення про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Окрім того, вказує, що всупереч законодавства запис на боді-камеру поліцейськими здійснювався не безперервно. Зокрема, в матеріалах справи відсутні періоди відеозапису з 21 год. 17 хв. 12 сек. до 21 год. 23 хв. 55 сек., а також з 21 год. 30 хв, 42 сек. до 21 год.33 хв. 14 сек.

Звертає увагу на те, що, результат огляду за допомогою приладу «Драгер» становить 0.26 проміле. При цьому просить взяти до уваги норми визначені Конвенцією про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована 25 квітня 1974 року Україною в складі СРСР. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. При цьому норми міжнародного договору ратифікованого ВРУ є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України. Відповідно до п. 6 ст. 8 Конвенції в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Відповідно до результату огляду порушника на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» становить 0.26 проміле, що не перевищує допустиму норму алкоголю (із врахуванням технічно допустимої похибки 0,04 проміле), оскільки є меншою за 0,25 мг на літр повітря, як вказано в п. 6 ст. 8 Конвенції.

Крім цього зазначає, що з інформації офіційного інтернет-сайту (http://www.saturndata.com/ukr/products/631/0/531/) компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» є офіційним представником (дистриб`ютором) концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) в Україні, за допомогою якого було проведено огляд водія на стан сп`яніння, в технічних характеристиках вказано, що даний прилад має похибку у 0,04 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-0,84 проміле. Згідно з даними технічного паспорту Drager Alkotest 6820, в якому вказано, що даний прилад має похибку у 0,04 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-0,84 проміле.

Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням абсолютної похибки приладу Alkotest Drager 6820, яка є відмінною в даних технічного паспорту та на сайті офіційного виробника, приходжу до переконання, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснений за допомогою вказаного спеціального технічного засобу, не перевищує встановлену гранично допустиму норму алкоголю в крові, що у свою чергу виключає в діях порушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Про це ж йдеться і у п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме те, що він 27 серпня 2023 року о 21 годині 15 хвилин на автодорозі 0-14-06-04 Східниця Верхнє Синьовидне, с. Крушельниця керував транспортним засобом MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_1 (із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнин, зміна забарвлення шкірного покриву, почервоніння очей). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Alcotest 6820 Результат 0, 26 ‰, тест № 94, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

З метою встановлення факту керування особою, щодо якої складено протокол, транспортним засобом в судове засідання викликалась ОСОБА_2 , яка в судове засідання не з`явилась, причин неявки до відома суду не довела.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис, наданий поліцейськими до матеріалів справи, суддя встановила наступне.

Відеозапис складається з декількох частин, частково перерваний.

Огляд водія проводився працівником поліції за допомогою приладу ALCOTEST 6820, тест № 94. Результат огляду 0, 26 ‰. Водій ОСОБА_1 з результатами такого не погодився, стверджуючи, що випив лише кухоль пива, відтак, вважає, що такий об`єм алкоголю не може становити результату огляду 0, 26 ‰.

Працівником поліції грубо порушено процедуру проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Факт згоди водія з оглядом на місці та факт відмови водія від проходження повторного огляду в медичному закладі, відеозаписом не зафіксовано.

Далі зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів, та їх підписання водієм ОСОБА_1 на вимогу поліцейського без роз`яснення їх суті. Роз`яснень водію прав передбачених ст.268 КУпАП не зафіксовано.

Однак, зміст відеозапису та досліджені письмові докази дозволяють дійти висновку про те, що працівниками поліції не було дотримано як вимог, передбачених ст.266 КУпАП, так й приписів Інструкції, в частині процедури проведення огляду, оскільки працівник поліції вказав водієві про три альтернативи його дій: або пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, або пройти такий у медичному закладі, або відмовитись від проходження такого, хоча, як передбачено згаданими вище нормативними актами, працівники поліції після пропонування пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», повинні були отримати чітку відповідь про погодження пройти огляд або відмову від проходження огляду, й в залежності від відповіді провести огляд на місці, у разі якщо водій погодився, і після проведення огляду встановити чи згідний водій з результатами тесту, якщо ні, то запропонувати пройти огляд в медичному закладі, і в разі відмови водія , тільки після цього скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В даному випадку після проведення огляду на місці водій ОСОБА_1 не був згідний з результатами тесту, однак працівники поліції не дали змоги пройти такий огляд в медичному закладі, чим грубо порушено п.7 розділу 1 інструкції «Про порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння» № 735, згідно якого: «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Таким чином, суддя, за відсутності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 був згідний з результатами такого огляду, вважає, що в даному випадку не дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим він не може вважатися таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Таким чином, зважаючи на недостатні та суперечливі докази, які містяться в матеріалах справи, суд констатує, що з матеріалів справи неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява №16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 . Враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 401 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Курницька