ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7945/23

Провадження № 33/4820/201/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Мужилівської Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Мужилівської Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 копійок судового збору.

За постановою суду ОСОБА_1 11 листопада 2023 року о 00 год. 20 хв. в м.Кам`янці-Подільському, по вул. Шевченка, 15, керував транспортним засобом автомобілем AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння зафіксовано за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotester 6810, ARBL0733, тест №448, результат 1,70‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушені вимоги підпункту «а» пункту 2.9 ПДР, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Мужилівська Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити. Апелянт переконує, що ОСОБА_1 , у вказаний у протоколі день, не керував автомобілем, за кермом транспортного засобу перебувала його співмешканка ОСОБА_2 , яка виїхавши з двору будинку по АДРЕСА_2 зупинилась, оскільки забула документи та повернулася за ними додому, а ОСОБА_1 залишився поблизу автомобіля, і в цей час до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль. Вказані обставини свідок ОСОБА_2 підтвердила у суді першої інстанції, проте її показання не взяті до уваги. Зазначає, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначена ні одна ознака сп`яніння, працівниками поліції не було озвучено причини зупинки транспортного засобу, направлення на огляд було оформлено працівниками поліції самостійно без участі ОСОБА_1 , після оформлення протоколу. Відеозаписом не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Вказує, що в діях працівника поліції при складанні протоколу був наявний психологічний вплив на ОСОБА_1 , враховуючи його переживання за стан здоров`я матері, що підтверджується відеозаписом, де він пише свої письмові пояснення під диктовку поліцейського.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Мужилівської Н.М., на підтримку поданої нею апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №304438 від 11 листопада 2023 року, з якого слідує, що 11.11.2023 о 00 год. 20 хв. в м.Кам`янці-Подільському, по вул.Шевченка, 15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, результат позитивний 1,70 % проміле, тест №448. Від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Зазначення ознак алкогольного сп`яніння у протоколі не є обов`язковим, оскільки такі зазначені у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому такі доводи апеляційної скарги відхиляються.

Із дослідженого місцевим та апеляційним судом результату тесту приладу «Alcotest Drager 6810» № 448 від 11.11.2023 слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 1,70 % проміле алкоголю.

За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Alcotest Drager 6810», такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1,70 % проміле.

З таким результатом, на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився, свою згоду засвідчив підписом у протоколі, роздруківці чеку технічного приладу Alcotest Drager та акті огляду.

Згідно з направленням на огляд ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що він направлявся до медичної установи Кам`янець-Подільської міської лікарні, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, останній, відмовився.

Матеріали справи містять розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, в яких наявний підпис ОСОБА_1 .

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

В суді першої інстанції та у процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, з якого вбачається, що в проміжку часу з 00 хв. 00 сек. до 01 хв. 05 сек. відеозапису зафіксовано автомобіль AUDI A6 із включеними фарами та біля якого перебуває ОСОБА_1 , який розмовляє по телефону. Поліцейський вказує, що в ході зупинки транспортного засобу надано посвідчення водія та просить надати технічний паспорт. При цьому ОСОБА_1 не повідомляє, що автомобілем керувала його співмешканка, а стверджував, що саме він керував транспортним засобом та їхав у с.Демшин до матері, вживав пиво. Поліцейський зауважує, що від ОСОБА_1 відчутно запах алкоголю, та пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується, йому роз`яснюється порядок огляду, надано запакований мундштук, він продуває, результат позитивний 1,70 ‰ проміле, з яким погоджується, будь-яких заперечень не висловлює.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Не заслуговують на увагу, як безпідставні, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а за кермом перебувала його співмешканка ОСОБА_3 , оскільки таке спростовується даними відеозапису події. Крім того, на запитання поліцейських ОСОБА_1 не повідомляв, що автомобілем керувала його співмешканка, а стверджував, що саме він керував транспортним засобом та їхав у с.Демшин до матері.

Показання свідка ОСОБА_2 про перебування її за кермом автомобіля суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки такі пояснення суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Суд першої інстанції надав вичерпні відповіді на позицію сторони захисту щодо невизнання ОСОБА_1 себе водієм транспортного засобу, які є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи які є належними та вмотивованими.

Твердження про не оголошення ОСОБА_1 причини зупинки є безпідставними, спростовується переглянутим відеозаписом, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений в період дії комендантської години, під час дії воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 р., на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021р. №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується з приписами ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та у спілкуванні з ОСОБА_1 чинили щодо нього психологічний вплив, є неспроможними та спростовуються переглянутим відеозаписом з якого вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та він добровільно надав пояснення щодо обставин, які відбувалися 11.11.2023. При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Мужилівська Н.М. зверталися зі скаргами на дії працівників поліції, які складали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, і за їх зверненнями були прийняті будь-які процесуальні рішення стосовно незаконних дій працівників поліції.

Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення накладене судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини та в межах санкції статті, яка є безальтернативною.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам ст.ст.283,284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мужилівської Н.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша