Номер провадження: 33/813/1666/24
Номер справи місцевого суду: 509/1356/24
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з конфіскацією алюмінієвої труби вагою 2 (два) кг.

Крім того, з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції встановлено, що він 01 березня 2024 року об 11 год. 20 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , провадив господарську діяльність з прийому кольорового металобрухту, заготівлі алюмінію, громадянину ОСОБА_2 за 90 (дев`яносто) гривень, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ст.58 Господарського кодексу України та ст.4 Закону України «Про металобрухт».

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно фізичної особи ОСОБА_1 , який не є суб`єктом господарювання та за місцем його проживання, яке є його приватною власністю, а не об`єктом господарської діяльності.

Фабула протоколу не містить актів перевірок діяльності фізичної особи відповідними державними органами, на які покладено контроль за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення господарської діяльності, якими б була встановлена відсутність документів дозвільного характеру.

Крім того, матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність щодо реалізації металобрухту, як суб`єкт господарювання,

Викладена у протоколі фабула не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 перед початком судового засідання надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі.

При цьому апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП суд зазначив, що вина правопорушника підтверджується на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності з наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, шо суд першої інстанції лише формально перелічив докази наявні в матеріалах справи, які нібито доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, проте зовсім не розкрив зміст вказаних доказів та не дав їм належної правової оцінки на предмет належності та допустимості.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Апеляційний суд звертає окрему увагу на зміст фактичних обставин, визнаних судом першої інстанції доведеними, оскільки вони є незрозумілими нелогічними та не в повному обсязі відповідають об`єктивній стороні правопорушення, викладеній у диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого ст.62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до частин 1 та ч.2 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Тобто, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем, керівником або учасником юридичної особи).

В протоколі про адміністративне правопорушення лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, однак не вказано за якою ціною він реалізовував металобрухт, який придбав, та чи існувала регулярність таких дій та докази їх систематичності.

Апеляційний суд наголошує, що фіксація одиничного факту придбання металобрухту без системності дій та встановлення мети придбання (не для власного використання в домашньому господарстві) не доводить, поза розумним сумнівом, наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1) ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржену постанову суду скасувати, як явно незаконну і необґрунтовану, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП.

Керуючись, ст.62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко