Провадження № 33/812/305/24 Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Микульшина Г. А.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Біляєвої В. М.

захисника Федорова Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Федорова Д. С. на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16 травня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн без оплатного вилучення транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 23 березня 2024 року о 10 годині 16 хвилині на 288км автодороги «Стрий-Ізварне» у селі Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1а ПДР України, так як вчинив правопорушення повторно протягом року, після постанови серії ЕАТ №8136350.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 5 статті 126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Федоров Д. О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначає про те, що під час складання протоколу порушені права особи, відносно якої його складено, так як йому не були роз`ясненні права, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Внаслідок порушення прав ОСОБА_2 не зміг належним чином скористатися правовою допомогою, а усі зібрані докази у справі є неналежними.

Крім того суддею не звернута увага на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 за постановою від 14.11.2023, з огляду на що підстав для складення протоколу відносно нього з кваліфікацією його дій за частиною 5 статті 126 КУпАП немає.

Справу в апеляційному порядку розглянуто за відсутністю ОСОБА_2 , у зв`язку з його належним повідомленням згідно до статті 294 КУпАП, у присутності його захисника.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника Федорова Д. С. та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

За матеріалами справи ОСОБА_2 ставиться у провину порушення пункту 2.1а ПДР України, з огляду на який, він керував транспортним засобом, як особа, яка не має права керування транспортним засобом, та вчинив таке правопорушення повторно протягом року.

На підтвердження цих обставин до суду надані: протокол про адміністративне правопорушення; відеозапис події; постанова від 23.03.2024 про притягнення ОСОБА_2 за порушення швидкісного режиму (частина 1 статті 122 КУпАП); постанова, винесена 14 листопада 2023 року працівником поліції про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за складеним протоколом відносно ОСОБА_2 , суд вважав таку сукупність доказів достатньою для притягнення водія до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 126 КУпАП.

Так, за положеннями статті 9 КУпАП адміністративним порушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зокрема диспозицією частини 5 статті 126 КпАП України регламентується відповідальність особи за вчинення повторно правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Тому для правильної кваліфікації вищенаведених дій особи суду слід встановити факт керування цією особою транспортним засобом, що вчинено нею повторно протягом року.

Обставин стосовно першого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у суді не заперечував, та не зазначив про оскарження накладеного на нього стягнення, лише пояснив, що поспішав в день вчинення ним правопорушення до дому на поховання вітчима. Також пояснив, що хоче отримати посвідчення водія, але не може здійснити навчання у автошколі за наявністю постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на час слухання справи у суді ОСОБА_2 погодився із вчиненням ним 14 листопада 2023 року адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 126 КУпАП.

Втім, за змістом апеляційної скарги вбачається, що адміністративний позов з оскарження постанови від 14.11.2023 подано захисником ОСОБА_2 одночасно з подачею апеляційної скарги, 20 травня 2024 року, та до наступного часу дані про розгляд адміністративного позову у матеріалах цієї справи відсутні.

В той же час, у суді апеляційної інстанції захисник Федоров Д. С. пояснив, що 10 червня 2024 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі винесено рішення, яким ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовної заяви та скасуванні постанови від 14.11.2023. Внаслідок цього захисником у судовому засіданні у даній справі було заявлено клопотання про відкладення слухання справи на невизначений термін до перегляду рішення суду від 10 червня 2024 року адміністративним апеляційним судом, який можливо задовольнить заявлені ними вимоги про скасування постанови від 14.11.2023. У задоволенні клопотання захиснику відмовлено, з огляду на строки розгляду, передбачені статтею 294 КУпАП.

Отже, враховуючи наведене, слід виснувати, що на час винесення постанови 16 травня 2024 року, що оскаржується, суддя обґрунтовано врахувала вчинення ОСОБА_2 правопорушення повторно протягом року, як за обставинами, які ним особисто підтверджені в суді, так і за наявністю чинної постанови від 14.11.2023, перегляд якої здійснюється виключно в порядку адміністративного судочинства та не є компетенцією судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з Правилами дорожнього руху України водієм визначається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» регламентовані основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, де крім правових (законних) підстав, визначені ще фактичні підстави тобто керування транспортним засобом особою не залежно від наявності в неї права на керування.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу. Тобто керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до частин 1 і 2, пункту 1 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Тому перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху становиться учасником дорожнього руху, і за положеннями пунктів 1.3 -1.5 ПДР зобов`язана неухильно дотримуватися виконання цих Правил, та розраховувати на те, що інші учасники руху теж сумлінно виконують ці Правила, та їх дії або бездіяльність не створює небезпеку чи перешкоду для руху, і не загрожує життю або здоров`ю громадян, та не завдає матеріальних збитків.

За вищенаведених норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_2 використовував транспортні засоби, та двічі, а з врахуванням постанови від 30.07.2022 тричі, рухався дорогами загального користування, то як наслідок повинен був керувати цим транспортними засобами з додержанням вимог ПДР.

Відсутність у ОСОБА_2 посвідчення водія відповідної категорії, з огляду на підтвердження особою подачі документів з метою навчання у автошколі задля його отримання, не спростовує висновку судді першої інстанції про те, що особа є водієм, а отже є суб`єктом даного правопорушення, у зв`язку із вчиненням його повторно протягом року.

На переконання апеляційного суду, зібрані та надані уповноваженими особами докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, та зафіксовані у належний процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Посилання захисника на порушення прав ОСОБА_2 за відсутністю роз`яснення йому прав, спростовується підписом особи, яка проставлена ним власноруч у відповідному протоколі, як підтвердження того, що йому роз`яснені та зрозумілі права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Навіть особою зроблена особиста примітка до протоколу «ознайомлений, внесені дані вірні» (а.с.1).

Такими же є і твердження стосовно неможливості особи скористатися послугами адвоката, оскільки право особи на правову допомогу за положеннями статті 268 КУпАП виникає під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке здійснюється компетентним органом, в даному випадку судом, а роз`яснення таких прав ОСОБА_2 судом підтверджено пам`яткою про роз`яснення прав, що міститься у матеріалах справи (а.с.14).

Тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

За такого немає підстав для закриття провадження у справі, про що просить апелянт.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова