Номер провадження: 33/813/2153/24
Номер справи місцевого суду: 496/1769/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Орлика Віталія Олеговича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12.07.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 12.02.2024 о 10.03 год. в Одеській області, Одеський район, траса М05, 452 км, Київ-Одеса, керував транспортним засобом «Кіа», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду, з метою встановлення стану сп`яніння, відмовився згідно висновку 000453.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Орлик В.О. в інтересах ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12.07.2024 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначив, що повний текст постанови суду складений 02.08.2024 та направлений сторонам лише 06.08.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник зазначив, що:

-працівниками поліції не було складено направлення на огляд ОСОБА_2 , що є грубим порушенням Інструкції та порядку освідування водіїв на стан сп`яніння;

- за повідомленням ОСОБА_2 на протязі тривалого часу працівники патрульної поліції неодноразово наполягали ОСОБА_2 відмовитись від проходження освідування, оскільки результат такого освідування для нього буде негативним. Після прибуття до медзакладу, працівник поліції неодноразово наголошує про те, що у разі, якщо ОСОБА_3 вживав канабіс, то працівниками медичного медичного закладу це буде виявлено. Крім того, речовина канабіс знаходиться в організмі близько одного місяця, а тому результат з її виявлення буде обов`язково позитивним. Такі дії працівника поліції прямо порушують норми чинного законодавства та свідчать про підбурювання ОСОБА_2 вчинити певні дії;

- суд безпідставно відмовив у клопотання про виклик у якості свідка інспектора ВП №6 УНП в Одеській області ДПП Греняченко І.С., що свідчить про поверхневий розгляд справи, порушення принципу рівності сторін та права на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Орлик В.О. в інтересах ОСОБА_2 підтримав клопотання про поновлення строків, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що матеріали справи надійшла до суду 07.03.2024.

12.07.2024 справа розглянута за участю захисника Орлика В.О. в інтересах ОСОБА_2 В судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови суду.

Разом з тим, повне судове рішення суду було складено 02.08.2024, про що зазначено судом в оскаржуваній постанові.

Матеріали справи не містять доказів направлення стороні захисту у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду.

За інформацією ЄДРСР постанова суду надіслана для оприлюднення: 05.08.2024, забезпечено надання загального доступу: 06.08.2024.

10.08.2024 захисник Орлик В.О. скерував засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на вказану постанову суду, яка зареєстрована судом 13.08.2024.

З урахуванням наведених обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731682 від 12.02.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_2 12.02.2024 о 10.03 год. в Одеській області, Одеський район, траса М05, 452 км, Київ-Одеса, керував транспортним засобом «Кіа», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду, з метою встановлення стану сп`яніння, відмовився згідно висновку 000453. Вказаний протокол підписано ОСОБА_2 без будь-яких зауважень;

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , особу якого встановлено за посвідченням водія у застосунку «Дія». Під час спілкування інспектора поліції з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. На питання поліцейського щодо вживання медичних препаратів, водій повідомив, що за призначенням лікаря психотерапевта вживає медичні препарати. Водію було запропоновано проїхати до медзакладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що водій погодився. Водія було доставлено до медичного закладу, де він оглянутий лікарем-наркологом, за пропозицію здати біологічне середовище у вигляді сечі здав недостатню кількість для проведення аналізу, тому запропоновано йому пити воду і повторно здати, на що надано час. Працівники поліції підвезли ОСОБА_2 до магазину задля придбання води. Після повернення ОСОБА_2 з магазину до автомобіля поліцейських, ОСОБА_2 повідомив, що він поміркував та відмовляється від проходження огляду, на що працівник поліції повідомив наслідки такої відмови. Працівниками поліції запрошено понятих та всі разом повернулись до лікарні. В лікарні ОСОБА_2 повідомив лікарю, що він відмовляється від проходження огляду, на що лікар неодноразово роз`яснив водієві про наслідки та запропонував пройти огляд у повному обсязі. Однак, ОСОБА_2 однозначно відмовився, про що лікарем зазначено у висновку від 12.02.2024, який підписано ОСОБА_2 ;

- висновком КНП ООМЦПЗООР від 12.02.2024 про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в повному обсязі;

- довідками про відсутність повторності вчинення адмінправопорушення та про отримання посвідчення водія.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону).

За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР).

Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За змістом ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 з подальшими змінами (далі Порядок № 1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, такими ознаками є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Отже, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_2 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.

Нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, ч.6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За положеннями п.6 розділу 1 Інструкції огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

Отже, проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має обов`язково відбуватись у закладі охорони здоров`я, оскільки відповідно до положень п.7 розділу 3 Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Будь-якого іншого способу проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім як у закладі охорони здоров`я з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу чинним законодавством не передбачено.

У випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України. Вказане було роз`яснено працівниками поліції ОСОБА_2 , що підтверджується відеозаписами.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 .

Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі.

Наявними відеозаписами підтверджено, що під час спілкування з водієм працівник поліції виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, наголосив їх водієві та запропоновав проїхати до медзакладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що водій погодився, проїхав до медзакладу, розпочав проходити медичний огляд, однак не завершив його, остаточно визначившись зі своєю позицію, категорично відмовився проходити огляд в повному обсязі. Поліцейський та лікар роз`яснювали водієві наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак водій відмовився, тому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким ознайомлено водія.

Отже, наявним відеозаписом чітко зафіксований факт керування транспортним засобом, виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в медзакладі, слідування до медзакладу, де розпочата процедура освідування, та факт відмови водія від завершення проходження такого огляду, вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, про що водієві було роз`яснено працівником поліції.

Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід відмітити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.

При виявленні ознак наркотичного сп`яніння у водія у поліцейського виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а у водія відповідно виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги щодо не складення працівниками поліції направлення на огляд водія спростовуються наявними відеозаписами.

Так, з наявних в матеріалах справи відеозаписів, які оглянуті судом апеляційної інстанції, вбачається, що поліцейським було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за яким доставлено водія до медзакладу (БК 471330 06:53-10:40 хв., 43:28-48.09хв.).

Крім того, системний аналіз положень ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу. Тому відсутність у матеріалах справи відповідного направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння не має правового значення для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо підбурювання працівниками поліції ОСОБА_2 до відмови від проходження огляду апеляційний суд оцінює критично, з огляду на таке.

Слід зазначити, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008). Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Разом з тим, з переглянутого відеозапису судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія прийняти рішення про відмову від проходження огляду. Навпаки з відеозапису вбачається, що працівниками поліції запропоновано водію пройти огляд в медичному закладі, роз`яснено процедуру проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду, а також прослідували до медзакладу разом з водієм з метою проходження огляду. Більш того, лікар медзакладу після висловлення водієм відмови від проходження огляду у повному обсязі роз`яснив наслідки такої відмови та рекомендував водієві пройти огляд у повному обсязі, на що водій категорично відмовився. При цьому, відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння була впевненою та добровільною, тиску з боку працівників поліції або підбурювання саме до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як про це зазначено в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає. Відтак немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховано, що водію повідомлені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, отже ОСОБА_2 був обізнаний, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння також є складом адміністративного правопорушення. Рішення про відмову від проходження огляду прийнято ОСОБА_2 свідомо, без будь-якого тиску з боку працівників поліції.

Також судом апеляційної інстанції враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, сторона захисту не зверталась. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 , будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України, зокрема п.2.5, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст.68 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення судом поверхневого розгляду справи, порушення принципу рівності сторін та права на захист, у зв`язку з незадоволенням клопотання про виклик у якості свідка поліцейського, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції здійснив розгляд справи з дотриманням норм процесуального законодавства. Інтереси особи, яка притягається до відповідальності, в суді першої інстанції представляв захисник Орлик О.В., який знайомився з матеріалами справи, приймав участь у судовому засіданні, надав суду заяви, клопотання та пояснення щодо обставин справи. Отже, право особи, яка притягується до відповідальності, на захист, передбачене ст.268 КУпАП, судом першої інстанції не порушено.

Щодо допиту у якості свідка поліцейського слід зазначити, що поліцейські під час складання адміністративних матеріалів, реалізовуючи свої владні повноваження, зафіксували подію у встановлений законом спосіб - склали протокол та здійснили відеофіксацію на портативний нагрудний відеореєстратор, які надали до суду. Суд, в свою чергу, під час розгляду справи по суті не вбачав доцільності у виклику та допиту поліцейського у судовому засіданні, надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам у відповідності до вимог ст.252 КУпАП та дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції розглянуто справу і прийнято рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Орлика Віталія Олеговича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко