ПОСТАНОВА

Справа № 947/22591/24

Провадження № 3/947/4616/24

28.08.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ВАД №168284 від 10.07.2024, складений ст.ДОП СП ВП ОРУП№1 ГУНП в Одеській області майором поліції Білоус А.В. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштований, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КпАП України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав, та вчинив аналогічне правопорушення за наступних обставин.

Так, повторно, 24.06.2024, близько о 13.55 годині, знаходився у магазині «Аврора» за адресою вул.Левітана, буд.62-А м.Одеси, таємно викрав портативну колонку, вартістю 187,78 грн., чим вчинив дрібне викрадення чужого майна.

ОСОБА_1 до суду на виклик не прибув. Він був додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибув до суду, хоча достовірно знав, що матеріали щодо нього направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавився справою щодо нього, будучи додатково сповіщеним через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не оспорює.

Винність ОСОБА_1 , крім визнання ним вини у вчиненому, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , рапортом, заявою, довідкою тощо.

Оскільки ОСОБА_1 , будучи притягнутий протягом року до адміністративної відповідальності за ст.51 ч.1 КпАП України, вчинив ті самі дії - дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КпАП України.

Крім того, відповідно до п.5 ст.35 КпАП України, обставиною, яка обтяжує відповідальність, визнається вчинення адміністративного правопорушення в період дії правового режиму воєнного стану на території України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КпАП України (в редакції від 04.06.2009), на підставі якої піддати його штрафові в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (Вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.