Провадження № 3/638/6195/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Заварза Тетяна Володимирівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2024 інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Соловйов Максим Олександрович склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №910109. Відповідно до вказаного протоколу 14.08.2024 о 08 год. 10 хв. у м. Харків по просп. Людвіга Свободи, 48Г водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter 316СДІ, номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager» Alkotest 6820 на місці зупинки. Результат згідно тесту №2713 0.45 проміле. Водій з результатом згоден. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОРОКНП відмовився. Цим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі зроблена відмітка про наявність відеозаписів з портативного нагрудного відеореєстратора із вказанням їх номерів.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився. Надав суду пояснення, щиро розкаявся у скоєному. З приводу вчиненого правопорушення пояснив наступне. Вказав, що він продає власні овочі та фрукти на ринку у м. Харків, 14.08.2024 привіз городину на ринок, випив пляшку пива, оскільки було дуже жарко і він вже не планував керувати авто до 22 год. 00 хв., однак його попросили відігнати автомобіль працівники ЖЕКу. Вказав, що він добровільно пройшов освідування, в житті не сідав п`яний за руль, оскільки автомобіль «це мій хліб». Дуже просив не позбавляти його прав, інакше йому не буде за що жити. Вказав, що ніколи п`яним за руль не сідав, і ніколи не сяде.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам до протоколу, встановленим ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчення відеозапису, з портативного нагрудного відеореєстратора засвідчило, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Причиною зупинки транспортного засобу стало зі слів поліцейських пошкодження машини, що на їх думку носило ознаки ДТП. Поліцейські здійснили огляд автомобіля, у ході якого було відкрито багажник автомобіля, де, судячи з відео було розміщено овочі та фрукти.

Водночас вивчення відеозапису, з портативного нагрудного відеореєстратора засвідчило, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, що є обов`язковою умовою складення протоколу (ст. 256 КУпАП). За вказівкою поліцейського ОСОБА_1 поставив підпис у графі протоколу «Громадянину роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Дзержинському районному суді м. Харкова». Водночас при проставленні підпису поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він розписується про те, що ознайомлений з місцем розгляду справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №910109 зазначено, що водій від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОРОКНП відмовився. Водночас згідно з відеозаписом ОСОБА_1 не роз`яснювалося його право пройти огляд у закладі охорони здоров`я, тож ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я не відмовлявся, оскільки поліцейський не пропонував йому його пройти.

При цьому у матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, виписане на ім`я ОСОБА_1 . У вказаному направленні так само як і у протоколі зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення.

Таким чином, вище вказана інформація викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №910109та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, виписаного на ім`я ОСОБА_1 , не відповідає дійсності.

Водночас суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського; результатами огляду та стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результати якого - 0,45% проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушенням ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за вчинене ним діяння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення, яке потрібно застосувати до ОСОБА_1 , суд враховує наступне.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, до суду з`явився, щиро розкаявся, шкідливих наслідків від вчиненого правопорушення не настало, вказує, що транспортний засіб є його єдиним засобом до існування в умовах воєнного стану; ступінь алкогольного сп`яніння 0,45% промілевідповідає наступному: алкоголь має незначний вплив.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998).

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, Європейський суд з прав людини поширює і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Водночас при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 органами поліції були допущені суттєві порушення: не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, що є обов`язковою умовою складення протоколу (ст. 256 КУпАП), а при проставленні підпису у графі, де порушник підтверджує, що з такими правами ознайомлений, поліцейський сказав ОСОБА_1 , що він розписується про те, що його повідомлено про місце розгляду справи судом; у протоколі та направлені на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, виписаному на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення, однак поліцейський не пропонував йому його пройти.

Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини та керуючись власними переконаннями суд вважає, що допущені порушення є суттєвими, оскільки органи влади при складанні протоколів про адміністративне правопорушення зобов`язані неухильно дотримуватися вимог законодавства України, а інформація внесена у протокол повинна відповідати дійсності.

Водночас виходячи з того, що ОСОБА_1 визнає свою вину та дійсно щиро розкаюється у скоєному, просить не позбавляти його єдиного засобу до існування, зважаючи на суспільну небезпечність правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у межах ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності вважаю, що зважаючи на вище викладене, слід застосувати аналогію права.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про те, що необхідним й достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень буде накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП та ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: казначейство України (ел.адм. подат.), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_4 повернути ОСОБА_1 .

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України за реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/21081300, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації бюджету: 21081300, призначення платежу: справа № 638/15304/24, постанова від 04.09.2024.

В порядку ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу (не пізніш як через п`ятнадцять днів) в порядку примусового виконання постанови стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Т. В. Заварза