Справа № 283/727/24
Номер провадження 3/289/877/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №423664 від 09 березня 2024 року, 09.03.2024 о 18 годині 20 хвилин на 79 км автомобільної дороги М07 «Варшавка» ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольцваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, конверти з повістками повернулися не врученим адресату по причині «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Під час складання протоколу у справі про адміністративні правопорушення вказано місце проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою, зі змістом цього протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, однак той не заперечував вірність зазначення його місця проживання. Таким чином останній безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Жодних клопотань, заяв тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 не направляв.

Наведене поза розумним сумнівом вказує на недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , як учасника судового процесу, якому було відомо, що розгляд даної справи здійснюватиметься судом, а також на те, що суд вжив усіх передбачених законом заходів для належного повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18) звертає увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, враховуючи, що участь ОСОБА_1 в судовому засіданні не є обов`язковою, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього, письмові заперечення від якого до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення разом з протоколом про адміністративне правопорушення суду надано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до КНП «ОМСЦ» ЖОР, оформленого на ім`я ОСОБА_1 09.03.2024 о 18 год. 20 хв., рапорт поліцейського від 09.03.2024, яким останній повідомляє про зупинку вищевказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 09.03.2024 о 18 годині 20 хвилин та виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі МОЗ.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи постановою Малинського районного суду Житомирської області від 22 травня 2024 року дану справу було повернуто на доопрацювання, оскільки суду не було надано жодного доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, а також не було надано безперервний відеозапис події до завершення оформлення адміністративних матеріалів.

На виконання вказаної постанови поліцейський надав рапорт, в якому зазначив, що будь-яких інших доказів по справі не має.

Дослідивши докази по справі судом встановлено, що ці докази поза розумним сумнівом не доводять той факт, що ОСОБА_1 09.03.2024 о 18 годині 20 хвилин на 79 км автомобільної дороги М07 «Варшавка» керував автомобілем «Фольцваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували вказані обставини.

Водночас, суд критично оцінює згадані раніше рапорти працівника поліції, оскільки останній зацікавлений у результаті розгляду справи не на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та обставини зазначені у цих рапортах не підтверджується іншими доказами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Однак, в доказах, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом підтверджували той факт, що ОСОБА_1 09.03.2024 керував транспортним засобом та після зупинки на пропозицію поліцейських відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО

Постанова набирає законної сили ______________ 202__