Справа № 504/1844/24
Номер провадження 3/504/1147/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Вінська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з ДПП УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 02.11.2022 року,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121КУпАП,

встановила:

24.04.2024 року на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 905226 від 04.04.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 04 квітня 2024 року о 11:53 годин за адресою Одеська область, Одеський район, а/д М-14, 21 км +700м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 без ОТК згідно ст.. 35 ЗУ про ДР, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 31.3б ПДР України, правопорушення вчинення повторно протягом будучи притягнутою до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника, місцем реєстрації автомобіля та зазначив, що не має змоги приїхати до суду з приводу сімейних обставин.

Разом з тим, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП, не є обов`язковою.

За таких обставин, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , згідно зі ст. 268 КУпАП.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Диспозицією частини 4 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 905226 від 04.04.2024 року, копію постанови серії БАД №526614 від 26 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, довідку про отримання особою посвідчення водія, довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Один лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Разом з тим суду не надано копії технічного паспорту автомобіля, також відсутні докази на підтвердження реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця, або виконання ним цивільноправової угоди. Не видається можливим встановити, чи здійснював ОСОБА_1 господарську діяльність в момент його зупинки, чи здійснював він перевезення вантажу з метою отримання прибутку, чи пристосований автомобіль для перевезення вантажу (чи є вантажним транспортним засобом), його вантажопідйомність, строк експлуатації, та загалом, чи підлягає він обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п.п. 31.3. «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно до «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», затвердженого постановою КМ України 30.01.2012 року № 137 (з наступними змінами) (далі Порядок) періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонн, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Таким чином, із протоколу та матеріалів справи неможливо встановити факт наявності порушень, які ставляться у вину ОСОБА_1 а саме повторне протягом року вчинення керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст. 254, 279 КУпАП, вважаю, що матеріалами справи не доведено факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі № 504/1844/24 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 121 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення

СуддяН. В. Вінська