Справа № 462/617/24 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 33/811/732/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Бартківа Ігоря Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Бартківа Ігоря Богдановича, подана в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 18 січня 2024 року о 04 год. 55 хв. за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 10, керував транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95 (КНП ЛОР ЛОКПЛ), Висновок № 000161.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бартків І.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду є незаконною та не відповідає матеріалам справи, вимогам закону, прийнята із порушенням процесуальних норм.

Наголошує, що в медичному закладі в ОСОБА_1 не відбирали зразків біологічного середовища, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а провели огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Звертає увагу, що лікар ОСОБА_2 не проходив тематичного вдосконалення за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння, окрім того з відеозапису, долученого до матеріалів справи видно, що огляд проводився особою жіночої статі за допомогою газоаналізатора.

Також, звертає увагу, що тестування за допомогою приладу «Драгер» було проведено один раз та повторного обстеження, через 20 хв., проведено не було, у зв`язку із чим факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння не було підтверджено належним чином.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив, адвокат Бартків І.Б. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Бартківа І.Б., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 570079 від 18 січня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 О керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000161 від 18 січня 2024 року (а.с. 3), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 було діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- рапортом старшого сержанта поліції Д.Мазурака (а.с. 4), з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. У медичному закладі у водія ОСОБА_1 було діагностовано стан алкогольного сп`яніння (0,86 проміле), після чого працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення;

- інформаціє з рапорту працівника поліції (а.с. 5), з якого вбачається, що вірним часом складання протоколу про адміністративне правопорушення є 6 год. 00 хв.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія під час якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя) та встановлено, що на нього вже було складено протокол про адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, після чого працівниками поліції відсторонено його від керування транспортним засобом, доставлено до медичного закладу. В медичному закладі він пройшов клінічне обстеження та тестування за допомогою газоаналізатора (результат 0,86 проміле), у зв`язку із чим лікарем було діагностовано стан алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повідомлено про місце розгляду справи, від надання пояснень водій відмовився, відсторонено водія від керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що в медичному закладі не було відібрано зразків біологічного середовища, а лише проведено огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду, і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння (серед яких також є запах алкоголь з порожнини рота, та інші), які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора, дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.

Як встановлено з відеозапису, з нагрудних камер працівників поліції, водій пройшов огляд на приладі «Драгер» в медичному закладі, окрім того в медичному закладі було проведено клінічне обстеження, після чого лікарем було діагностовано стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у апеляційного суду сумнівів не викликає, будь-яких клопотань про відібрання біологічних зразків ОСОБА_1 не заявляв у медичному закладі, із результатами проведеного огляду незгоди не висловлював, дії працівників медичного закладу не оскаржував у встановленому законом порядку.

Окрім того, ОСОБА_1 О та його захисником не надано будь-яких доказів до суду першої інстанції та апеляційного суду з метою спростування висновку лікаря про перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Аргументи адвоката, що лікар який проводив огляд водія не проходила тематичного вдосконалення за програмою оглядів на стан сп`яніння, не беруться до уваги апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводитися лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, проведення окремого спеціального навчання для лікарів-наркологів не обов`язкове.

Як вбачається з відповіді КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ на адвокатський запит (а.с 25), огляд було проведено лікарем-наркологом ОСОБА_2 , який не проходив тематичного вдосконалення, оскільки проведення спеціального навчання для лікаря-нарколога є не обов`язковим.

Що стосується доводів адвоката, що в медичному закладі не було проведено повторного тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер», то такі апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 не висловлював незгоди із результатом огляду.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Бартківа І.Б. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Бартківа Ігоря Богдановича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.