ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6495/24 Головуючий 1 інстанції: Колесник С.А.
Провадження №: 33/818/1330/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , без участі його захисника - ОСОБА_3 , за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе та за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 18.12.2013 ЦНП 6312 м. Лозова, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2024 о 03:45 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, буд. 22, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210930 д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARHJ 0296, тест 2695, результат огляду 1,70 проміле.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

30.07.2024 через канцелярію суду водій ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначив, що 06.07.2024 о 03:45 год. він керував транспортним засобом ВАЗ 210930 д/н НОМЕР_2 по вул. Шевченка в м. Харкові, де в районі буд. 22 його було зупинено працівниками патрульної поліції, які встановили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Водночас зазначив, що виявлені у нього працівником патрульної поліції ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають ознакам, що передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння у працівників поліції не було.

Вважає, що результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 не можуть бути враховані судом, оскільки вказаний технічний засіб проходив останнє калібрування поза межами 6-ти місячного терміну, як того вимагає Інструкція з експлуатації приладу. Одночасно з цим, відомості газоаналізатора Drager Alcotest 6820 містять розбіжності у температурі повітря і тому такі докази є суперечливими та не можуть бути враховані судом. Вказує, що працівниками патрульної поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 910880 від 06.07.2024 не було роз`яснено його прав та обов`язків. З вказаних підстав просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Артюшкова С.Л. надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у клопотанні від 29.07.2024 та просили закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку суду першої інстанції, вина в діях ОСОБА_2 підтверджується тестуванням на алкоголь від 06.07.2024 (а.с. 3); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського роти № 4 батальйону № 5 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Мамона Б.М. (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2024 (а.с. 6); розпискою ОСОБА_4 від 06.07.2024 (а.с. 7); рапортом поліцейського роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції Назаренко С. (а.с. 8) та належними доказами не спростовані.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_2 винним в порушенні вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №953/6495/24 та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року є неповною, незаконною і необґрунтованою, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно встановив фактичні обставини події.

Крім того, правопорушник вказує, що зупинка водія ОСОБА_2 працівниками поліції була безпідставна та працівники поліції позбавили ОСОБА_2 можливості скористатися правом на захист.

Додатково вказує, що калібрування газоаналізатору Драгер Alcotest є простроченим, а дані тесту №2695 є недопустимими.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу в повному обсязі, вину в своїх діях не визнав, зазначив, що при складені матеріалів провадження та при проходженні огляду на стан сп`яніння були відсутні поняті і свідки.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 910880 06.07.2024 о 03:45 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, буд. 22, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210930 д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARHJ 0296, тест 2695, результат огляду 1,70 проміле.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.9а ПДР за що встановлена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При перегляді відеозапису, що долучений до матеріалів справи, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається факт законної зупинки водія ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом ВАЗ 210930 д/н НОМЕР_2 , а саме керування транспортним засобом у період комендантської години. Крім того, цей факт підтверджується рапортом працівника поліції (а.с.8).

Додатково, при перегляді відеозапису вбачається факт підтвердження вживання алкогольних напоїв водієм ОСОБА_2 на 03 год. 51 хв. 10 сек. на фрагменті відеозапису.

На думку суду апеляційної інстанції, вина водія ОСОБА_2 додатково підтверджується тестування на алкоголь від 06.07.2024 № 2695, долученого до матеріалів справи, який пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 прилад ARHJ 0296, згідно результатів якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,70 ‰ (а.с. 3).

В апеляційній скарзі та під час судового засідання водій ОСОБА_2 зазначив, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не складалося та не видавалося водію ОСОБА_2 . Але в матеріал справи долучене відповідне направлення на а.с 6, яке складене 06 07 2024 року о 03 год 50 хв.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Аргументи правопорушника щодо незалучення свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки до матеріалів справи долучений відеозапис з місця вчинення правопорушення.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Додатково апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_2 та законності пропозиції проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило