ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Сабадаша Ю.С., захисника Герасимчука Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Герасимчука Ю.М. на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник Герасимчук Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог, зазначає, що судом першої інстанції не повно та не всебічно з`ясовано обставини, викладені в поясненнях ОСОБА_1 , згідно з якими він звільнений у відставку за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби та відповідно до виписки із медичної карти хворого у нього встановлений діагноз: посттравматичний стресовий розлад зі стійким різко вираженим хворобливим проявом у виді тривожно-депресивної симптоматики, ускладений інсомнією. Дане захворювання він отримав під час виконання бойових завдань.

По суті обставин адміністративного правопорушення зазначає, що працівниками поліції, всупереч вимогам закону, безпідставно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він не порушував будь-яких пунктів ПДР за які його слід було зупинити, тому всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати , а всі складені процесуальні документи не є належними та допустимими доказами.

Вказує, що жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 з відеозапису не вбачається.

Також вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, що є порушенням права на захист.

__________________________________________________________________

ЄУНСС 725/1270/24 Головуючий в І інстанції: Вольська-Тонієвич О.В.

Номер справи 33/822/518/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відмовився від підпису на документах.

Окрім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обставини, встановлені Судом першої інстанції.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 14.02.2024 о 02:40 год. керував транспортним засобом марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Руській,89 в м.Чернівці з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер», як на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря-нарколога.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАП України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду були належним чином повідомлений.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У своїй постанові суд вказав, що в судове засідання, призначене на 08.07.2024 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. ст. 277-2 КУпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження факту направлення ОСОБА_1 повістки.

Отже, судом першої інстанції при підготовці справи до розгляду не вжито заходів для виклику в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника і забезпечення їх прав.

За таких обставин, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП вірно встановлена районним судом та підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №035423 від 14 лютого 2024 року, ОСОБА_1 14.02.2024 о 02:40 год. керував транспортним засобом марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Руській,89 в м.Чернівці з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер», як на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря-нарколога.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що підтвердив своїм підписом, зауваження не надавав ( а.с.1).

Протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 14.02.2024 року близько 02 год 40 хв. він їхав по вул. Руська у м. Чернівці та був зупинений працівниками поліції і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пояснення написані ОСОБА_1 власноручно та засвідчені його підписом (а.с.4).

Окрім цього, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується відеозаписом з бодікамер поліцейських.

На відеозаписі зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів, поліцейськими було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи проїхати у медичний заклад ОСОБА_1 відмовився ( відеозапис 02:58:05), тому його дії були вірно кваліфіковані працівниками поліції, як порушення п. 2.5 ПДР.

Таким чином доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відмовився від підпису є безпідставними та оцінюються судом як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Також з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 вказав поліцейським, що вживав алкогольні напої ( відеозапис 02:51:45).

Посилання захисту на не роз`яснення ОСОБА_1 прав та порушення його права на захист є безпідставними.

З відеозапису встановлено, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 роз`яснити права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 КУ, на що останній вказав, що знає свої права ( відеозапис 02:59:36).

Апеляційний суд вважає, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки він є повним, на ньому зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейськими у водія ознак алкогольного сп`яніння, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в медичному закладі, зафіксовано повний хід спілкування поліцейських з водієм.

Також не заслуговують на увагу доводи захисту, про те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була незаконною.

Апеляційний суд зауважує, що, згідно ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», під час воєнного стану запроваджуються та здійснюються в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема комендантська година (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень).

Згідно ч.4 ст.8 ЗУ «Про національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Стаття 24 вказаного закону передбачає додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Таким чином, підстав вважати зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години в період воєнного стану неправомірною, у апеляційного суду немає.

Отже, дослідивши вищенаведені докази у своїх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є логічними, послідовними та взаємоузгодженими і поза розумним сумнівом підтверджують факти порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, а відтак - вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта.

Апеляційний суд враховує доводи апелянта, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, отримав захворювання під час виконання бойових завдань, що підтверджується випискою з медичної карти хворого, однак санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативи при призначенні адміністративного стягнення та КУпАП не містить положень, щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Герасимчуку Ю.М. строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Герасимчука Ю.М. - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

07.08.2024 року

(дата засвідчення копії)