Справа № 365/527/24
Номер провадження: 3/365/274/24
ПОСТАНОВА

іменем України

"31" липня 2024 р. селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стара Оржиця Згурівського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера по інвалідності, тимчасово непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101545 від 06.07.2024, складеного поліцейським РПП СПД №2 ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, старшим сержантом поліції Старосійським О.В., 06 липня 2024 року близько 19 год. 55 хв. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 порушив заходи термінового забороненого припису стосовно ОСОБА_2 продовжував вчиняти домашнє насильство психологічного характеру виражався нецензурною лайкою, кидався в бійку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення як невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, та домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що він постійно доглядає своїх батьків, робить все по господарству: пере, готує, прибирає тощо. Фактично батьки себе самі не можуть обслуговувати. Мама має інвалідність, погано пересувається. Крім нього у батьків є ще дочка, його сестра - ОСОБА_3 , яка проживає в м. Київ, не приїжджає, не допомагає батькам, не надає матеріальної допомоги. 06 липня 2024 року у них відбулася сварка з матір`ю з приводу того, що сестра не допомагає та на ньому фактично лежать всі обов`язки, через що він не може відлучитись на довго з дому, влаштуватись на постійну роботу. Під час сварки він дійсно вживав нецензурну лексику, але не по відношенню до своєї матері, а для «зв`язки слів» в контексті ситуації, що склалась. Не мав на меті ображати матір чи заподіяти їй шкоду. В бійку не кидався. Була лише словесна сварка. З приводу подій, що стались 06.07.2024 працівники поліції його не опитували, копію протоколу та термінового заборонного припису серії АА № 464871 від 06.07.2024, копія якого долучена до матеріалів справи йому не вручали. Про факт складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення він дізнався 24 липня 2024 року, коли йому надійшла повістка до суду.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Норма ч. 1 ст. 173-2 КУпАП містить кілька окремих складів правопорушення, є бланкетною, та потребує тлумачення у взаємозв`язку із нормами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101545 від 06.07.2024 зазначено, що ОСОБА_1 порушив заходи термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_2 , а саме: попри заборону в будь-який спосіб контактувати з матір`ю ОСОБА_2 , продовжував вчиняти домашнє насильство психологічного характеру, виражався нецензурною лайкою, кидався в бійку. Тобто, протокол, складений відносно ОСОБА_1 , містить зазначення складів двох правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Тобто, словесні образи (в тому числі, нецензурна лексика), погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, набувають характеру психологічного насильства за умови, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері та за умови, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Ці умови не є альтернативними та мають оцінюватися у їх сукупності.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч. 11 ст. 25 Закону).

Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника затверджений Наказ Міністерства внутрішніх

справ України від 01 серпня 2018 року № 654.

Згідно з п. 10 Порядку під час винесення припису в ньому зазначаються, зокрема:

- у рядку «Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ поліції за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, якій винесено припис;

- у рядку «Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) кривдника;

- у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» - підписи, прізвища, власні імена, по батькові (за наявності) працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій (п. 11 Порядку).

У разі відмови кривдника підписати припис працівник уповноваженого підрозділу поліції у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» ставить власний підпис та пропонує підписати постраждалій особі (її представникові) та свідку(ам) (у разі наявності) (п. 12 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 101545 від 06.07.2024 та його копія, де зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 «Від отримання копії та підпису відмовився» (а.с. 1, 2);

- копія термінового заборонного припису серії АА № 464871 від 06.07.2024, згідно з яким 06.07.2024 приблизно о 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 . Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Строк дії 3 доби з 13 год. 30 хв. 06.07.2024 до 13 год. 30 хв. 09.07.2024. У терміновому заборонному приписі відсутній підпис ОСОБА_1 . Зазначено, що кривдник від підпису відмовився в присутності працівника поліції ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 3);

- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , де зазначено, що 06.07.2024 близько 20 год. 00 хв. її син ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, ображав її нецензурною лайкою, кидався на неї, в бійку, на її зауваження не реагував. Також повідомляє, що в цей же день її син вчиняв відносно неї домашнє насильство і працівники поліції писали на нього протокол та виносили заборонний припис, що він з нею не спілкувався (а.с. 4);

- довідка про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 26.06.2024 за ст. 183 КУпАП (штраф 850,00 грн) (а.с. 5).

Жодних інших доказів матеріали справи не містять.

З досліджених в судовому засіданні доказів, суддею не виявлено беззаперечних доказів наявності у діях ОСОБА_1 ознак психологічного насильства, а саме: спрямованості на обмеження волевиявлення його матері ОСОБА_2 чи контроль у репродуктивній сфері, а також того, що нецензурна лексика, яку вживав ОСОБА_1 під час сварки з матір`ю, була саме словесними образами на її адресу чи адресу третіх осіб. Будь-який словесний конфлікт між членами сім`ї не може автоматично розцінюватися як домашнє насильство без доведення наявності в діях чи бездіяльності потенційного кривдника наявності умов, зазначених у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що він не відмовився від отримання копії та підпису протоколу про адміністративне правопорушення, як це зазначено в протоколі, а взагалі не знав про його складення та дізнався про це лише 24.07.2024.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу такого правопорушення, як невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, то суддя вважає за необхідне зазначити, що мета термінового заборонного припису - негайне припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. З аналізу чинного законодавства та самої суті термінового заборонного припису можна зробити висновок, що зміст термінового заборонного припису має бути відомий кривднику та йому мають бути роз`яснені права, обов`язки та наслідки невиконання термінового заборонного припису. ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що терміновий заборонний припис йому не вручався. Беззаперечні докази, того, що він ознайомлений зі змістом термінового заборонного припису серії АА № 464871 від 06.07.2024, а також, що йому роз`яснені права, обов`язки та наслідки невиконання термінового заборонного припису, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

З огляду на вище зазначене, у випадку, коли особа не обізнана про існування термінового заборонного припису та видів заходів, застосованих до неї, відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки в її діях чи бездіяльності буде відсутній умисел чи необережність щодо невиконання термінового заборонного припису про який вона не знала.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративний матеріал не містить беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: невиконання термінового заборонного припису та вчинення домашнього насильства відносно його матері ОСОБА_2 , тобто беззаперечними доказами не доведено наявність події та відповідних складів адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на вище зазначене, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, 245, 247, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.М. Солдатова