Номер провадження: 33/813/1877/24
Номер справи місцевого суду: 514/1013/24
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 10.06.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 06.06.2024 о 12 год. 30 хв. спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова на напрямку Серпневе (УКР) Бесарабяска (РМ) в районі прикордонного знаку № 0729/05, на відстані 2 500 м від державного кордону України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року та здійснювати розгляд справи за його відсутністю.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що:

-не визнає своєї провини в інкримінованому йому правопорушенні;

- суд першої інстанції вжив недостатньо заходів щодо повідомлення його про дату та час розгляду справи, розглянув справу за його відсутністю, позбавивши його можливості надати свої заперечення та міркування щодо невинуватості, порушивши його право на правову допомогу;

- матеріали справи не містять схеми правопорушення, на якій зафіксовані позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника та лінію державного кордону; відсутні свідки, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення. Особи, які склали протокол, не запропонували йому ( ОСОБА_1 ) надати письмові пояснення;

- матеріали справи не містять жодного доказу щодо його ( ОСОБА_1 ) затримання при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону в безпосередній близькості до лінії кордону, і що він дійсно мав намір його перетнути.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучі повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився.

З огляду на клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, що міститься в апеляційній скарзі, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, при встановлених обставинах у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи. При цьому, судом враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ч.2 ст.204-1 КУпАП не є обов`язковою.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставині, встановлені судом

06.06.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 307295 за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

За вказаним протоколом 06.06.2024 о 12 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на напрямку Серпневе (УКР) Бесарабяска (РМ), в районі прикордонного знаку № 0729/05, на відстані 2 500 м від державного кордону України, було виявлено гр. України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова.

Вказаний протокол складено у присутності ОСОБА_1 , якому були роз`яснені його права, про що він розписався, від надання пояснень відмовився, про що також розписався. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, доповнень та заперечень не мав, отримав примірник протоколу, про що розписався (а.с.1).

Крім того, матеріали справи містять:

- рапорти інспекторів прикордонної служби від 06.06.2024 щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2,3);

- схему спроби порушення державного кордону на ділянці ВІПС «Підгірне» 25 ПРИКЗ 06.06.2024, де зазначено місце, дату та час виявлення осіб при спробі перетнути державний корон України, напрямок їх руху, відстань до лінії державного кордону України, розташування прикордонних знаків тощо (а.с.8);

- довідку щодо факту затримання 5 громадян України з відомостями про порушників (а.с.9);

- копії паспортів громадянина України та для виїзду за кордон, картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5-7);

- заява ОСОБА_1 від 06.06.2024 щодо розгляду справи за його відсутності (а.с.4).

Інших доказів матеріали справи не містять.

На підставі наведених доказів суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Мотиви апеляційного суду

Апеляційний суд відповідно до положень ст.294 КУпАП переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

За положеннями ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч.3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч.1 ст.12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення, визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні в матеріалах справи докази достатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 цієї статті.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 307295 від 06.06.2024, з якого вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення; рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майстер сержанта ОСОБА_6 від 06.06.2024; схемою місцевості виявлення правопорушення від 06.06.2024.

Оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 в групі осіб намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

При цьому, за інформацією ЄДРСР постановами Тарутинського районного суду Одеської області від 10.06.2024 у справах №№514/1014/24, 514/1012/24, 514/1015/24 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнані винними у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, вказані судові рішення набрали законної сили. Щодо ОСОБА_5 провадження закрито за відсутністю складу адмінправопорушення (справа №514/1016/24).

Апеляційна скарга не містить пояснення апелянта щодо підстав перебування ним 06.06.2024 о 12.30 у місці виявлення прикордонним нарядом - на напрямку Серпневе (УКР) Бесарабяска (РМ), в районі прикордонного знаку № 0729/05, на відстані 2 500 м від державного кордону України. При цьому, судом враховано, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до пп.3 п.2 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 за № 1147 (зі змінами), прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Зазначене в протоколі місце виявлення ОСОБА_1 разом з іншими особами на відстані до 2 500 метрів від лінії державного кордону України, - є прикордонною смугою, що при встановлених обставинах підтверджує намір незаконного перетину кордону.

Апеляційний суд зауважує, що сукупність таких обставин, як:

- місце виявлення ОСОБА_1 , зокрема на відстані 2 500 м від лінії державного кордону України, яке не є ні місцем реєстрації, ні місцем проживання останнього. При цьому, місце затримання є місцем дії прикордонного режиму;

- спосіб намагання перетину державного кордону поза межами встановленого пункту пропуску;

- відсутність дозвільних документів на перетин державного кордону, які надавали йому, як громадянину України чоловічої статі та призивного віку, право на перетинання державного кордону, зважаючи на обмеження, регламентовані Законом України «Про правовий режим воєнного стану»;

- групою осіб, а саме: з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у відношення яких за інформацією ЄДРСР Тарутинським районним судом Одеської області 10.06.2024 винесені постанови про притягнення до відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, які набрали законної сили,

вагомо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 наміру на вчинення інкримінованого правопорушення та спростовують твердження апелянта щодо відсутності доказів вчинення ним інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи схеми правопорушення спростовуються матеріалами справи, де на аркуші справи 8 міститься відповідна схема.

Доводи щодо відсутності фото та відеофіксації виявлення правопорушення не ґрунтуються на правовій основі. Щодо відсутності свідків слід зазначити, що вони зазначаються лише у разі їх наявності.

У протоколі про адміністративне правопорушення достатньо чітко і зрозуміло викладено суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що не викликає в апеляційного суду будь-яких зауважень з приводу зрозумілості інформації, зазначеної у його змісті.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом, оскільки, у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою посадовою особою конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, зазначено місце здійснення спроби перетину державного кордону, додано схему із зазначенням напрямку руху із прив`язкою до місцевості.

Враховано, що відповідно до ст.252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Отже, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898 (далі Інструкція №898), він складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності правопорушника.

Посилання апелянта на не надання йому можливості надати власні пояснення спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній відмовився від надання пояснень, правильність даного запису підтверджено підписом ОСОБА_1 .

Крім того, зі змісту вказаного протоколу вбачається, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ч.1 ст.63 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП, які, більш того, процитовані у протоколі, у підтвердження зазначеного останній розписався у протоколі. Також ОСОБА_1 розписався у тому, що доповнень та зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення не має, отримав примірник протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що 06.06.2024 ОСОБА_1 не був позбавлений можливості викласти у протоколі або окремо свої заперечення щодо обставин справи. Однак таких заперечень чи пояснень ОСОБА_1 не виклав.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність умислу у апелянта на вчинення спроби перетину Державного кордону України підтверджує той факт, що відповідна версія виникла вже на стадії апеляційного перегляду судового рішення з метою уникнення відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та обґрунтовано покладений судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як і рапорт та схема від 06.06.2024, якими зафіксовано сам факт правопорушення.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів затримання ОСОБА_1 при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону та наявності у нього відповідного наміру є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, диспозиція ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 цієї статті, яка передбачає адміністративну відповідальність за:

- перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

-або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, вказана норма містить варіації правопорушення. В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується намагання (спроба) незаконного перетину державного кордону України у групі осіб у спосіб поза пунктом пропуску через державний кордон України, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як спосіб уникнення відповідальності, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення місцевим судом його прав з огляду на здійснення судового розгляду справи без його виклику та за його відсутності, оскільки з матеріалів судової справи вбачається, що суд сповістив особу, яка притягається до відповідальності, за наявними в матеріалах справи даними.

Перш за все, слід наголосити на тому, що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення, окрім дотримання прав учасників судового провадження, повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ, зокрема, розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Сам по собі факт розгляду справи відносно ОСОБА_1 без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення.

Крім того, слід врахувати ті обставини, що протокол від 06.06.2024 складено у присутності особи, яка притягається до відповідальності, яка отримала примірник протоколу, що свідчить про обізнаність складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, у заяві від 06.06.2024 ОСОБА_1 власноруч зазначив номер свого мобільного телефону та просив суд слухати справу за його відсутності, про що розписався (а.с.4). 07.06.2024 на вказаний номер у додатку Viber ОСОБА_1 була доставлена судова повістка про виклик до Тарутинського районного суду Одеської області на 10.06.2024 об 11.00 по справі №514/1013/24, що підтверджується відповідною довідкою про доставку повідомлення (а.с.12). В оскаржуваній постанові суд першої інстанції навів належне обґрунтування можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

У відповідності до положень п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко