Справа № 136/302/24
провадження №3/136/126/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Щавінського К.С., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, проходе службу в ВЧ НОМЕР_1 м. Борова на посаді командира відділу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №312429 від 12.02.2024 слідує, що 04.02.2024 о 08 год. 49 хв. по вул. 40 річчя Перемоги, в м. Липовець, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, а саме відсутня категорія «В», а також повторно вчинив протягом року дане правопорушення, оскільки його було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП відповідно до постанови серія ЕАТ №8015917 від 26.10.2023. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях. Суду пояснив, що 04.02.2024 транспортний засіб, яким він керував було зупинено працівниками поліції без будь-яких правових підстав, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а приводом до зупинки послугував конфлікт, що мав на передодні із одним із працівників поліції, що перебував у службовому транспортному засобі під час зупинки. У ході спілкування йому було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився, тоді як за наслідками пройденого тесту на місці зупинки транспортного засобу, технічний прилад показав 0,21 проміле, з показниками якого він не був згоден, тому його було доставлено до медичного закладу, де проведено огляд, з яким він також не був згоден, оскільки алкогольних напоїв не вживав, утім біологічні зразки у нього не відбирались, а було складено матеріали про адміністративні правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду в установленому законом порядку та винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП, які ним оскаржуються в судовому порядку, тоді як інші матеріали про адміністративне правопорушення відносно нього не складались, а про їх існування стало відомо в ході розгляду справи за ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних повідомлень про запрошення до підрозділу поліції він не отримував.

Захисник Щавінський К.С. в судовому засіданні просив провадження закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , що передбачено ч.5 ст.126 КУпАП, про що надав до суду письмове пояснення, у якому зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №312429 від 12.02.2024 відносно ОСОБА_1 , який є предметом цього судового розгляду було складено у відсутність ОСОБА_1 , без дотримання процедури визначеної КУпАП, яка має передувати його складанню, по збігу більш як двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення, оскільки відповідно до суті висунутого правопорушення подія мала місце 04.02.2024, без дотримання права особи на захист, чим грубо порушено при цьому права останнього. Тоді як постанова про накладення адміністративного стягнення ББА №335771 за ч. 1 та 2 ст. 126 КУпАП (здійснення ОСОБА_1 04.02.2024 об`їзду автомобіля без увімкненого покажчика повороту та відсутність реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу цивільно-правової відповідальності в установленому законом порядку, - скасована рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25.04.2024 по справі №136/657/24 . Працівники поліції в даному випадку діяли явно упереджено, оскільки напередодні між ОСОБА_1 і одним із працівників поліції виникла словесна перепалка, внаслідок якої ОСОБА_1 на наступний день умисно зупинили вказавши на формальні підстави для такої зупинки, що підтверджується відеозаписом (файл _0015) хвилина відео 02:42 з якого вбачається, що один із працівників поліції підійшов до іншого який сидів на задньому сидінні службового автомобіля та запитав «ЦЕЙ?» на що у відповідь почув «да-да» і після чого відразу почалася перевірка ОСОБА_1 за результатами якої відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення БАБ №141610 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а через тиждень було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП та винесена ще одна постанова про накладення на нього адміністративного стягнення ББА №335771.

У судовому засіданні захисник не заперечував щодо закриття провадження у справі, на підставі ст..38 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення його підзахисного до відповідальності, вказуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а обмежень у повноваженнях додані документи до справи не містять.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП надано до суду наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №312429 від 12.02.2024, у якому зазначено суть правопорушення, про що зазначено вище, з якого встановлено, що подія мала місце 04.02.2024, тоді як матеріали складені 12.02.2024, також у протоколі наявна відмітка, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та пояснень;

- копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ББА №335771 від 12.02.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.;

- копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №320570 від 04.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП;

- повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції від 06.02.2024;

- довідка про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував та 26.10.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, постанова серії ЕАТ №8015917;

- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який безпосередньо досліджувався в судовому засіданні, при цьому, обставини, на які звертав увагу захисник у письмовому поясненні та судовому засіданні щодо причин зупинки та її невипадковості знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Крім цього, в судове засідання неодноразово викликався працівник поліції, який склав матеріали про адміністративне правопорушення, що є предметом цього судового розгляду, для дачі особистих пояснень щодо обставин справи та повідомлених ОСОБА_1 і його захисником, утім в судове засідання він жодного разу не з`явився, будучи належним чином сповіщеним.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У той же час, статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з цим, судом встановлено згідно протоколу серія ААБ №312429, що правопорушення було вчинено 04.02.2024, тоді як на час розгляду справи в суді 16.05.2024, пройшло більш як три місяці.

Згідно положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті (ч. 2 ст. 38 КУпАП).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» звернуто увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Суд зауважує, що чинними нормами КУпАП не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічне положення міститься й у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 21.09.2006, за яким у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Також відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлюється.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

За змістом ст. 247 КУпАП закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що на час розгляду справи в суді 16.05.2024 закінчився тримісячний строк для накладення на особу стягнення, захисник надав згоду на закриття справи за таких підстав, відтак суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 126 ч. 5 ст. 247, 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН