ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1570/24
Провадження №3/477/1118/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 26 червня 2023 року, орган, що видав 4826,

- до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №197647 від 05 червня 2024 року, 23 травня 2024 року ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, передбачені статтею 55 Закону України «Про освіту» щодо забезпечення необхідних умов навчання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не відвідує онлайн-навчання, не виконує домашні завдання навчального закладу Мішково-Погорілівської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів, ученицею якого вона є, повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 2 статті 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи зазначене, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність складу вищевказаного адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 з наступних підстав.

Диспозицією частини 2 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення тих саме дій, які передбачені частиною 1 статті 184 КУпАП, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №197647 від 05 червня 2024 року, 23 травня 2024 року ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, передбачені статтею 55 Закону України «Про освіту» щодо забезпечення необхідних умов навчання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не відвідує онлайн-навчання, не виконує домашні завдання навчального закладу Мішково-Погорілівської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів, ученицею якого вона є, повторно протягом року.

Суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, є повторність.

Указана кваліфікуюча ознака доводиться постановою суду про накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП, адміністративного стягнення за частиною 1 статті 184 КУпАП, постановленою протягом року.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що дають підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною 2 статті 184 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є достатнім доказом для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі №463/1352/16-а від 08 липня 2020 року у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, недоведеність вини прирівнюється до невинуватості особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М.Семенова