Справа № 145/899/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

прокурора Приходько Д.Є.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, що надійшли до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі постанов Вінницького апеляційного суду від 20.05.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , працюючої секретарем Тиврівського районного суду Вінницької області,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області (9 ранг державного службовця), являючись, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області (9 ранг державного службовця), являючись, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

31.05.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій вона просить долучити до матеріалів справи надані нею докази та визнати їх поважними причинами несвоєчасного подання нею декларацій про доходи за 2021-2022 роки, та закрити провадження у справі № 145/899/24 і № 145/900/24.

В судовому засіданні 31.05.2024 ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнала повністю, у вчиненому розкаюється. Суду зазначила, що на період подання декларацій вона була відсутня за місцем роботи, адже знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Вона планувала з січня вийти раніше з декретної відпустки, однак не змогла цього зробити, оскільки діти часто хворіли, в її свекрухи останні місяці була вже 4 стадія онкології і вона, проживаючи із сином інвалідом 2 групи (внаслідок збройної агресії від лютого 2024), потребувала постійного догляду, в якому брали участь вона з чоловіком. Вона не слідкувала в силу таких важких сімейних обставин, що настав останній день (31 січня 2024 року) подання декларацій за 2021-2022 роки, який також співпав із датою смерті мами чоловіка. В лютому вона все-таки вирішила вийти з декретної відпустки, поїхати на місце роботи в Тиврівський районний суд Вінницької області вона змогла лише 13 лютого, де їй допомогли зробити ЕЦП, адже по попередньому їй вибивало помилку. Одразу 13 лютого вона подала декларацію за 2023 рік, за 2021-2022 роки декларацію вона не подала, оскільки працювала в 2021 році в суді частину звітного періоду, перед тим як пішла в декретну відпустку, і їй потрібно було витребувати довідку про доходи за ці роки, щоб надати достовірну інформацію в декларації. Просить суд врахувати фактори, що вперше її дії носять характер адміністративного правопорушення, за всі попередні роки з 2016 року до 2020 року та за 2023 рік вона усі декларації подавала у встановлені законодавством строки, ніякого умислу не мала, відсутні негативні наслідки від вчиненого правопорушення та не завдано шкоди для інших, ніколи раніше не притягувалась до адміністративної чи іншої відповідальності, отримує мінімальну заробітну плату, не володіє ніяким нерухомим майном. Просить закрити провадження у справі.

Прокурор Приходько Д.Є. в судовому засіданні заперечила з приводу закриття провадження у справі, оскільки причини несвоєчасного подання декларацій, про які зазначає ОСОБА_1 , не є поважними. Зокрема, зазначення ОСОБА_1 про неможливість подання декларації через смерть свекрухи не є поважною причиною пропуску строку для подання декларації, оскільки свекруха не є близьким родичем ОСОБА_2 , а належні докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_2 дітей, відсутні. Вважає, що наявні підстави для визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Не заперечує з приводу об`єднання адміністративних матеріалів та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , врахувавши думку прокурора, оглянувши адміністративні матеріали та надані ОСОБА_1 докази, доходжу такого висновку.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Роз`ясненнями №4 Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2023 передбачено три види декларацій: 1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року; 2) декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності; 3) декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. За загальним правилом до 31.01.2024 слід подати: щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди; декларацію при звільненні за 2022-2023 роки (якщо обов?язок подання декларації настав до 11.10.2023 включно); декларацію кандидата на посаду за 2021 та 2022 звітні періоди (якщо кінцевий строк їх подання настав у період з 24.02.2022 по 11.10.2023 включно).

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області (9 ранг державного службовця), була зобов`язана подати щорічні декларації за 2021 рік та за 2022 рік до 31.01.2024.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

ОСОБА_1 стверджує, що у неї були поважні причини неподання вчасно декларацій, оскільки до лютого 2024 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, в січні 2024 року її діти хворіли, також вона разом з чоловіком доглядала за своєю свекрухою, яка хворіла, та 31 січня 2024 року її свекруха померла.

При цьому, посилаючись на обставини, які нібито свідчать про поважність причин неподання вчасно декларацій, ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б підтверджували її доводи (не надано доказів, що у неї є діти; не надано доказів, що особа, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 являється її свекрухою).

Тобто з матеріалів справи не убачається, що у ОСОБА_1 були такі поважні причини, які б унеможливлювали подання нею вчасно декларацій.

Таким чином, враховуючи вищевикладені факти, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області (9 ранг державного службовця), являючись, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 16.02.2024 подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік та за 2022 рік, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявити у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначимі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В даному випадку Законом України «Про запобігання корупції» чітко передбачено строки на подання щорічної декларації та Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення даних строків, а тому відсутні підстави для неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків осіб.

Датою вчинення адміністративних правопорушень являється день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: 16.02.2024.

Місцем вчинення правопорушення в даному випадку є смт Тиврів, Вінницького району Вінницької області, оскільки обов`язок ОСОБА_1 подавати декларації виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на посаді секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області.

Датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, оскільки на момент складення протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності й свідчать про всі ознаки правопорушення.

Таким чином, днем виявлення вчинених правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-66 КУпАП, слід вважати дату складення протоколів про адміністративне правопорушення 18.04.2024.

Факт правопорушень підтверджується у повній мірі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №242 від 18.04.2024; протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №243 від 18.04.2024; копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 за 2021 рік; копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 за 2022 рік; копією особової картки державного службовця ОСОБА_1 ; копією відомостей про призначення (переведення на посади державної служби у цьому державному органі та присвоєння рангів; копією наказу керівника апарату Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.06.2016 №11/к; копією наказу керівника апарату Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.04.2017 №4/к; копією посадової інструкції секретаря Тиврівського районного суду Вінницької області, затвердженого наказом керівника апарату суду №9/од від 30.11.2016; копією наказу в.о. керівника апарату Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.11.2021 №110/в; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; копією листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.02.2024 №669/55/101/01-2024, а також поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, обставини їхнього вчинення, а також зазначених у судовому засіданні обставин, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, з урахуванням ст. 36 КУпАП, вважаю з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як нею, так й іншими особами нових правопорушень, можливим застосувати щодо неї адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, визначеного санкцією статті, і саме такий вид стягнення буде необхідним та достатнім для виправлення скоєного ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначається станом на 1 січня календарного року. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 172-6, 268, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА