Справа №483/743/24
Провадження № 33/812/391/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Задерецького В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яку ухвалив суддя Казанківського районного суду Миколаївської області під головуванням судді Томашевського О.О. у приміщенні цього суду 26 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює в АТ «Миколаївобленерго» на посаді «тракторист», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482836 від 30 травня 2024 р. водій ОСОБА_2 30 травня 2024 р. о 22 год. 17 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , у смт. Казанкка по вул. Перемоги, біля буд. № 1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на предмет алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцейським за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол направлений на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2024 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

09 липня 2024 р. захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Задерецький В.А. подав до суду апеляційну скаргу на вказану постанову з пропуском строку на її подачу та клопотанням про його поновлення.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_3 зазначив, що строк на апеляційне оскарження пропущено у зв`язку із постійним відключенням електричної енергії у країні і місцевості проживання і роботи ОСОБА_2 та захисника через збройну агресію російської федерації, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури та обмеження можливості підготовки апеляційної скарги технічними засобами у цей час, загрозами ракетних обстрілів та відповідними обстрілами і оголошенням сигналів повітряної тривоги, перебуванням в укритті та обмеженням відповідної можливості підготовки апеляційної скарги у цей час, а також тими обставинами, що через перелічені причини доступ захисника до ознайомлення зі справою в суді був наданий лише 08 липня 2024 р.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника Задерецького В.А. на підтримку клопотання про поновлення строку, ОСОБА_2 , який також підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк, передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду справ про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За такого поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно нею протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в справах про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Втім, оцінюючи обставини звернення захисника ОСОБА_2 адвоката Задерецького В.А. з клопотанням про поновлення строків на оскарження постанови суду від 26 червня 2024 р. з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП України, слід врахувати, що вказаною нормою встановлено строки звернення до апеляційного суду в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно.

Згідно матеріалів адміністративного провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було постановлено 26 червня 2024 р., судове засідання відбувалося за його участі та копія винесеної постанови йому була вручена того ж дня, а саме 26 червня 2024 р. (а.с.17-19, 23).

З огляду на положення статті 294 КУпАП щодо строку оскарження постанови суду останнім днем на подання апеляційної скарги було 05 липня 2024 року.

Апеляційна скарга на вищевказану постанову була подана захисником адвокатом Задерецьким В.А. 09 липня 2024 р. Тобто, поза межами строку, встановленого статтею 294 КУпАП.

Апеляційний не приймає як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначені захисником обставини з наступних міркувань.

Зокрема наведене суперечить положенням статті 294 ЦПК України, оскільки датою початку такого строку є дата винесення постанови судом.

Крім того, суд враховує те, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був присутнім під час проголошення винесеної відносно нього постанови та обізнаний щодо її змісту, оскільки її копію ним було отримано в день проголошення оскаржуваної постанови, а саме 26 червня 2024 р. Але останній не скористався своїм правом, не діяв розсудливо, не звернувся вчасно до захисника і лише 01 липня 2024 р. уклав договір на надання правової допомоги у справі, а адвокат за договором подав заяву до суду для надання йому матеріалів справи для ознайомлення лише 05 липня 2024 р.

Саме таке зволікання з реалізацією права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі своєчасною подачею апеляційної скарги, мала наслідком подання апеляційної скарги з порушенням процесуального 10-ти денного строку.

Враховуючи, що діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний не з моментом отримання її копії та ознайомлення з матеріалами справи, а з днем винесення постанови суду, то ознайомлення з матеріалами справи захисником ОСОБА_2 - адвокатом Задерецьким В.А. 08 липня 2024 р. не може розцінюватись судом апеляційної інстанції як поважна причина пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення.

Крім того, посилання ОСОБА_3 на відключення електричної енергії, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури та обмеження можливості підготовки апеляційної скарги технічними засобами через триваючи у країні збройну агресію рф також не заслуховують на увагу, оскільки заяву про ознайомлення з матеріалами справи було подано ОСОБА_3 особисто до суду, що також свідчить про можливість подання апеляційної скарги таким же чином. Будь-яких доказів того, що за період з 26 червня 2024 року фактично існували обставини, які б об`єктивно унеможливили скласти та подати апеляційну скаргу, зокрема, щодо тривалості відключень електроенергії за місцем проживання ОСОБА_2 , обстрілів тощо стороною захисту до апеляційного суду не надано.

Також збройна агресія російської федерації і як наслідок - запровадження воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду із заявами та апеляційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт збройної агресії та запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути конкретні обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не свідчать про їх поважність, в зв`язку з чим відсутні законні підстави для його поновлення.

У справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

Між тим у даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності апеляційним судом не було встановлено особливих і непереборних обставин, які б перешкоджали апелянту оскаржити постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2024 р. у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 294 КУпАП, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвокату Задерецькому Віталію Анатолійовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути адовкату ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М.Базовкіна