ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1638/24 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/511/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стариченка М.П на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 03.02.2024 о 15.07 годині по вул. Гарнізонна, біля буд. 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 року. Правопорушення скоєне повторно протягом року, ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (постанова ЕАС 7144995 від 10.06.2023). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Стариченко М.П., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд першої інстанції допустив формальний підхід під час розгляду справи, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Посилається на те, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Стариченка М.П. про відкладення судового засідання для можливості ознайомлення з матеріалами справи, при цьому судове засідання було проведене без запрошення захисника, який знаходився в приміщенні суду.

Акцентує увагу суду, що розгляд даної справи відбувся і без участі ОСОБА_2 , який не був повідомлений належним чином про час та місце його проведення, оскільки заяву про отримання судових повідомлень через мобільний додаток «Вайбер» не надавав.

Наголошує увагу суду, що відкладення судового засідання було вкрай необхідне, оскільки без ознайомлення з матеріалами справи та підготовки стратегії захисту адвокатом Крайній Ф.Є. був фактично позбавлений права на справедливий суд.

Зазначає, що суд допустив самостійний збір доказів у справі, оскільки матеріали даного провадження не містять доказів того, що ОСОБА_2 був позбавлений права керування за ст. 130 КУпАП. Як наслідок є усі підстави вважати, що суд завдяки моніторингу відповідних реєстрів, самостійно в порушення чинного законодавства здійснив збір доказів.

Вказує, що інформація за минулі правопорушення не може братися до уваги, оскільки в силу ст. 33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а акцентування судом у постанові про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.ст. 126, 130 КУпАП вставить під сумнів неупередженість і об`єктивність суду до особи водія.

Вважає, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі обставин, які встановлені протоколом та при прийнятті рішення керувався в сукупності з іншими доказами, зібраними самостійно.

На підставі вищевикладеного, просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 скасувати, ухвалити нову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулось 31 травня 2024 року адвокат Стариченко М.П. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з оскарженням в Третьому апеляційному адміністративному судді постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 червня 2023 року відносно ОСОБА_2 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП

17 червня 2024 року, захисник ОСОБА_2 адвокат Стариченко М.П звернувся до Запорізького апеляційного суду з додатковими письмовими поясненнями, в яких звернув увагу суду, що у співробітника поліції при складанні протоколу були відсутні підстави кваліфікувати дії ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що доказом повторності вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , яке мало місце 3 лютого 2024 року було рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року по справі 335/11190/23, яке на момент складання протоколу оспорювалось в судовому порядку та не набуло законної сили.

Отже вважає, що судом першої інстанції не встановлено фактичні обставини правопорушення, а суд послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував вину лише на протоколі, тобто не виконав своєї безпосередньої функції щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_2 та його захисника адвоката Стариченка М.П. про час та місце проведення судового засідання в суді апеляційної інстанції, наявність клопотання захисника про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляд справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи засвідчують, що зазначених вимог закону суддя суду першої інстанції дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, що ОСОБА_2 під час події порушив інкриміновані йому вимоги ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 886189 від 3 лютого 2024 р. підтверджується:

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 3);

- довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП капітана поліції О.Хоменко, відповідно до якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має повторність за ст. 126 КУпАП (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 8);

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.2.1 а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи сторони захисту про відсутність у співробітників поліції законних підстав кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки мало місце оскарження ним постанови, винесеної сержантом поліції ОСОБА_4 від 10 червня 2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на час складання протоколу в рамках даної справи вказана постанова була не скасована і, крім того, це жодним чином не спростовує факту керування транспортним засобом ОСОБА_3 , як особою позбавленою права керування транспортним засобам, що вчинено повторно протягом року.

Крім того, апеляційний суд враховує і факт ухвалення рішення Третім апеляційний адміністративним судом в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Стариченка Миколи Петровича, до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 10 червня 2023 року. Зазначеною постановою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року, без змін.

На доводи апелянта щодо порушення судом прав ОСОБА_3 , передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки про час та дату судового засідання він не був повідомлений належним чином, внаслідок чого справу розглянуто, та ухвалено рішення без його особистої участі та участі його захисника, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд першої інстанції призначив розгляд справи на 25 березня 2024 року, проте, у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_3 , відклав розгляд справи, а вже у випадку повторної неявки ОСОБА_3 до суду 23 квітня 2024 року, розглянув справу за його відсутністю. Слід зазначити, що у обох випадках ОСОБА_3 був повідомлений про час та місце розгляду справи за допомогою доставки повідомлення у додатку «Вайбер», оскільки судові повістки, надіслані рекомендованою кореспонденцію за його домашньою адресою, поверталися до суду з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Разом із цим, відеозапис події, який міститься в матеріалах справи засвідчує обізнаність ОСОБА_3 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, про що він поставив свій власний підпис і в протоколі.

Сам по собі факт розгляду справи за відсутністю ОСОБА_3 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції були здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення ОСОБА_3 про час та дату судового засідання, проте останній в судове засідання повторно не з`явися.

Посилання сторони захисту щодо відмови у задоволенні клопотання про відкладення справи безпідставні, оскільки суд аргументовано розцінив дії ОСОБА_3 та його захисника як зловживання процесуальними правами з метою затягування судового розгляду, з чим погоджується і суддя апеляційного суду.

При цьому, вирішення клопотань, зокрема щодо відкладення справи відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком.

Доводи сторони захисту про те, що суд допустив самостійний збір доказів у справі шляхом завдяки самостійного моніторингу відповідних реєстрів, оскільки матеріали даного провадження не містять доказів того, що ОСОБА_2 був позбавлений права керування за ст. 130 КУпАП спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах даного провадження містяться завірені належним чином копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. З даної постанови випливає, що ОСОБА_1 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року позбавлений права керування транспортними засобами. Аналогічні відомості також відображені в таблиці фнформаціної системи «Адмінпрактика», з якої вбачається, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД № 389198). При цьому, відеозапис події досліджений як судом першої інстанції так і при апеляційному перегляді справи засвідчує про обізнаність ОСОБА_1 про позбавлення його права керування, про що він сам і зазначає.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Сукупністю вищевказаних доказів підтверджується те, що ОСОБА_1 згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 червня 2023 року серія ЕАС № 7144995 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування водієм транспортним засобом позбавленим права керування.

Таким чином, суддя апеляційного суду вважає доведеним те, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Стариченка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1638/24