Справа № 638/3931/24
Провадження № 3-в/638/19/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши клопотання начальника ізюмського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт,-

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ізюмського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

В обґрунтування клопотання зазначає, що матеріали стосовно порушника ОСОБА_1 , надійшли на виконання до Ізомського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській област 26.01.2022 року, порушник був викликаний до Ізюмського РВ №2 для постановки на облік на 03.02.2022 року, після неявки направлений повторний виклик на 11.02.2022 р.

Порушник ОСОБА_1 в зазначені та наступний дні до Ізюмського РВ №2 не з?явився, про поважні причини не явки не повідомив. Незважаючи на неодноразові виклики, правопорушник ОСОБА_1 до УОПП не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, своїми діями ОСОБА_1 ухиляється від відбування стягнення у виді громадських робіт.

14.02.2022 року правопорушник ОСОБА_1 з`явився до УОПП та повідомив, що він відмовляється відбувати адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт, планує їхати на роботу до м. Харкова(а.с.7). У зв`язку із вищезазначеним 14.02.2022 року було направлено подання до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області згідно ст. 321-4 КУпАП.

У зв`язку із військовою агресією РФ робота Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області була припинення. 09.11.2023 року Ізюмський РВ. №2 отримав постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року та особову справу порушника ОСОБА_1 , згідно отриманої постанови суду в задоволенні подання Ізюмського РВ № 2 від 14.02.2022 року було відмовлено.

Для встановлення місця проживання правопорушника ОСОБА_2 були направлені запити до КІ!! Ізюмської міської ради «ЦМЛ Піщанською Богоматері, Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», Ізюмського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Оскільської військової адміністрації. Згідно отриманих повідомлень правопорушник серед затриманих та адмінарештованих не значиться, актовий запис про смерть відсутній, в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» не значиться. За адресою місця проживання та реєстрації відсутній. У зв`язку із вищезазначеним встановити місцеперебування порушника ОСОБА_1 не вдалося. 19.12.2023 до Дзержинського районного суду м. Харкова було направлено подання стосовно ОСОБА_1 згідно ст. 321-4 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.01.2024 року в задоволенні подання відмовлено.

У зв`язку із вищезазначеним постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2022 року стосовно ОСОБА_1 не виконана.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 304, 305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.537 КПК України під час виконання вироків питання про звільнення від відбування покарання вирішується судом.

Згідно положення пункту 1 частини 1 статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 31.03.2021 у справі № 201/604/20 положення п. 1 ч. 1, ч.4 ст. 80 КК свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. (ч. 3 ст. 80 КК).

Україна є соціальною, правовою державою; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії.

КСУ у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зауважив, що "верховенство права" це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення" (абз. 2, 3, 4 п. п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді громадських робіт в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є суспільно корисні роботи - ст. 24, 31-1 КУпАП).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді громадських робіт повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення, та в усякому разі не перевищувати 2-х років.

Отже, суд доходить висновку, що подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 298-305 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ізюмського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт, накладеного постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року за ст. 173 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя: Д.М. Цвіра