Справа № 740/2817/24
Провадження № 3/740/1241/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 253352, складеним інспектором ВРПП Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Бєляєвим О. А., 28.04.2024 о 17 год. 00 хв. у м. Ніжині по вул. С. Прощенка, 54 Б, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volvo 380, р. н. НОМЕР_1 , та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не врахував дорожню обстановку, не зменшив швидкість, щоб у разі потреби зупинитися, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль та пішохід отримали пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 18.1, 2.3 б ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 ініціатором протоколу кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину, не погодився в повному обсязі з обставинами, викладеними в протоколі, пояснивши що 28.04.2024 приблизно о 17-00 год. він дійсно керував автомобілем Volvo 380, р. н. НОМЕР_1 , їхав по вул. С. Прощенка, у м. Ніжині. Двоє дівчат раптово вибігли на пішохідний перехід, при цьому одна з них зупинилася, а інша, дивлячись в іншу сторону, налетіла на капот його автомобіля, він відразу зупинився, бо їхав з невеликою швидкістю. Він відкрив вікно, запитав у дівчини, чи все з нею добре, вона сказала так, після чого вона пішла до зупинки громадського транспорту, а він, впевнившись, що нічого не сталося, поїхав далі. За тих обставин, які склалися, він не усвідомлював, що сталася ДТП, і що він щось порушив. Увечері близько 22-00 години до нього зателефонували поліцейські і запропонували надати пояснення щодо обставин події, повідомили про надходження заяви потерпілої, він їм все розповів.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні надав диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, та зауважив, що схему місця ДТП складено у відсутність ОСОБА_1 , крім того, в ній не зазначено жодних пошкоджень, які отримали автомобіль та пішохід.

До суду надійшла заява законного представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_4 , в який вона просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за те, що він здійснив наїзд на ногу її дочки, яка вимушена була звернутися до лікарні. Дочка лікувалася вдома, травма була нетяжкою, претензій матеріального характеру до водія - не має. Коли працівники поліції встановили особу та викликали його, то ОСОБА_5 був у стані алкогольного сп`яніння, від нього відчувався запах алкоголю, пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі відмовився.

Поліцейський не з`явився в судове засідання з невідомих причин.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 253 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушення за ст. 124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Проте, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом указаного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.

За змістом п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 2.3 б ПДР України, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; та п. 18.1 ПДР України, в якому передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Разом з цим згідно з п.п. 1.1 та п.п. 1.3 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» установлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил, а учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Дотримання правил дорожнього руху є обов`язком не тільки для водіїв, але й для пішоходів. Обидві сторони повинні відповідально ставитися до правил, щоб забезпечити безпеку на дорогах.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України пішохід є особою, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу.

Згідно з п. 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, та раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Крім того, п. 12.3 ПДР України передбачено, що в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження, наданого захисником, убачається, що спочатку дівчата бігли по тротуару, а потім, не зменшивши швидкість, вибігли на пішохідний перехід, при цьому одна з них зупинилася, а інша - потерпіла, не дивлячись в бік руху транспортного засобу, а в інший бік - продовжила бігли, наскочивши на автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який при цьому дійсно їхав з невеликою швидкістю і відразу загальмував на пішохідному переході. Після цього, через декілька секунд потерпіла перейшла пішохідний перехід і попрямувала на зупинку громадського транспорту, а водій поїхав далі.

Таким чином, саме умисне порушення пішоходом ОСОБА_2 вимог пункту 4.1 ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку із виниклою дорожньо-транспортною пригодою за участю водія ОСОБА_1 .

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку, що причиною ДТП стали викладені у протоколі обставини, оскільки вказані доводи повністю спростовуються вищевказаними доказами.

Крім того, при розгляді справи судом установлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах, зокрема, схемі з місця ДТП, відсутні будь які відомості про те, що транспортний засіб був пошкоджений, а також жодні докази на підтвердження наявності в потерпілої тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Відповідно до норм КУпАП суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не повноважний виходити за його межі, також суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує із загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України. Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини у розумінні ст. 62 Конституції, оскільки всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 9, 23, 124, 221, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. М. Шевченко