Справа № 745/261/24 Головуючий у 1 інстанції Стельмах А. П.
Провадження № 33/4823/477/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Також цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Місцевим судом встановлено, що 14 березня 2024 року о 18 год 50 хв, по вул. Виноградського, буд. 38, в смт. Сосниця, ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Апелянт вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, якими підтверджується факт керування ним транспортним засобом 14.03.2024 та його обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння. За кермом автомобіля перебувала свідок ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні місцевого суду підтвердила цей факт. Посилання суду на відеозапис, зокрема, щодо поведінки та висловів ОСОБА_1 на місці події, є безпідставними, так як на той час йому не було відомо, відносно кого складають протокол та за якою статтею КУпАП. ОСОБА_1 хвилювався за водія ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем, та вважав, що документи складаються відносно неї. Зазначає, що дії поліцейських по самовільному відкриттю дверцят автомобіля є перевищенням влади, тому всі докази у справі отримані незаконним шляхом. Також під час складання протоколу поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права, не надав можливості скористатися правовою допомогою, що є суттєвим порушенням вимог закону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №185604 від 14.03.2024, ОСОБА_1 , 14 березня 2024 року о 18:50 год., в смт. Сосниця, по вул. Виноградського, буд. 38, керував транспортним засобом «Geely MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, не є переконливими, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейськими був зупинений автомобіль «Geely MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення Правил дорожнього руху. Підійшовши до транспортного засобу, поліцейський зробив зауваження чоловіку та дівчині, які перебували в автомобілі та мінялися місцями. Під час розмови з поліцейським ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом, повідомляв, що за кермом була дівчина. Водночас, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що також бачили особи, від яких надійшло повідомлення до поліції. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки транспортного засобу або в лікарні; останній не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проте від огляду відмовився. В подальшому ОСОБА_4 намагався домовитися з поліцейськими, щоб вони не складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Отже, вищевказаним відеозаписом беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими водію пройти огляд на стан сп`яніння.

З вказаних вище підстав апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою місцевого суду показань свідка ОСОБА_3 про керування нею транспортним засобом в день та час подій, що розглядаються, та розцінює їх такими, що направлені на уникнення ОСОБА_5 адміністративної відповідальності за скоєне.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили йому його права, чим було порушено право на захист, не є переконливими, з огляду на таке.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний