Справа № 474/704/24
Провадження № 3/474/418/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.09.24р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, -

встановив:

21.06.2024р., о 14 год. 36 хв., в с-щі Врадіївка на 106 км+200 м водій ОСОБА_1 керував т/з OPEL VIVARO, н.з. НОМЕР_2 , при цьому знаходячись на 106 км+200 м, а саме залізничного переїзду Подільської дистанції колії здійснив проїзд на заборонний сигнал світлофора, а саме червоний не залежно від положення та наявності шлагбаума. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. в п. 20.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395 від 21.06.2024р. надійшов до суду 24.06.2024р.

Розгляд справи призначено на 09 год. 00 хв. 11.07.2024р.

27.06.2024р. до суду від захисниці ОСОБА_1 - Карпової О.В. (далі - захисниця) надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, яке було задоволено. 28.06.2024р. матеріалами справи в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету захисниці, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 9-10).

03.07.2024р. до суду від захисниці надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі пункту п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, яка обґрунтована тим, що:

- 21.06.2024р., близько 14-40 годин, ОСОБА_1 під`їхав до залізничного переїзду та зупинився, дочекавшись вимкнення заборонного сигналу світлофору та звукового сигналу, а також підняття шлагбауму ОСОБА_1 почав підкатуватись до переїзду. Тим часом поліцейський автомобіль їхав йому на зустріч, при цьому огляд видимості дорожньої обстановки у поліцейського був обмежений і не повний, оскільки дорога від переїзду з обох сторін йде на спуск;

- твердження, що ОСОБА_1 були порушені норми ПДР України є безпідставними і незаконними. Свої заперечення ОСОБА_1 також виклав в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395;

- ОСОБА_1 впевнений, що дії поліцейського носили протиправний характер, оскільки після зупинення його транспортного засобу поліцейський намагався вимагати в нього гроші за не складання протоколу показуючи на своєму телефоні набрані цифр 500;

- ОСОБА_1 дуже серйозно ставиться до Правил дорожнього руху та суворо їх дотримується, адже автомобіль джерело його заробітку, він використовує транспортний засіб у своїй підприємницькій діяльності;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395 із запереченнями наданими ОСОБА_1 на місці події. Свідки не залучались. Протокол викликає об`єктивні сумніви з огляду на викладені обставини. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про назву та модель засобу відеофіксації, відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.123 КУпАП;

- працівники поліції не належно віднеслись до оформлення матеріалів справи. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395 від 21.06.2024р. складений з порушенням вимог закону та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015р. (далі - Інструкція), а тому не може бути належним доказом у даній справі. Так, Інструкцією встановлено, що у графі протоколу дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Проте, в порушення зазначеної Інструкції, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 123 КУпАП - в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений. А у вказаній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 здійснив проїзд залізничного переїзду. Відповідальність за рух через переїзд передбачена ч. 1 ст. 123 КУпАП;

- посилання поліцейського в протоколі на порушення ОСОБА_1 пункт 20.5 В Правил дорожнього руху, згідно якого рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 однозначно почав рух через залізничний переїзд після вимкнення заборонного сигналу світлофора та звукового сигналу;

- Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018р. № 1026, ч. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Поліцейський зобов`язаний забезпечити належне виконання вимог цієї Інструкції (ч. 2 розділ 7 інструкції).

Також у заяві про закриття провадження у справі захисниця, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі 280/2635/20, просить стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

03.07.2024р. захисниця звернулася до суду із клопотанням про проведення судового засідання за її участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке постановою суду від 04.07.2024р. задоволено. Вказана постанова направлена на електронну адресу захисниці 04.07.2024р. (а.с. 24).

Однак ОСОБА_1 та захисниця в судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 11.07.2024р., не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (телефонограма № 298 від 25.06.2024р. (а.с. 6), судова повістка направлена на електрону адресу захисниці 28.06.2024р. (а.с. 9)).

ОСОБА_1 про причини неявки в судове засідання 11.07.2024р. не повідомив. Водночас 09.07.2024р. захисниця звернулася до суду з клопотанням, в якому вказала про неотримання нею в електронному суду матеріалів справи згідно з її клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи.

Вказане клопотання захисниці, з урахуванням матеріалів справи та приписів ст.ст. 7, 268, 271 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, як зазначено вище, 28.06.2024р., за клопотанням захисниці, матеріали справи в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету захисниці, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 9-10). Окрім цього із заяви захисниці про закриття провадження у справі, поданої до суду 03.07.2024р., вбачається, що остання ознайомлена з матеріалами справи, оскільки посилається на них у своїй заяві.

Однак, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи та надання можливості ОСОБА_1 та захисниці взяти участь в судовому засідання та виступити перед судом, розгляд справи відкладено на 11 год. 00 хв. 25.07.2024р.

При цьому слід відзначити, що з огляду на вищевикладене неможливість функціонування в суду з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 11.07.2024р. автоматизованої системи документообігу через відсутність електроенергії (акт та довідка від 11.07.2024р. (а.с. 28, 29)), не мало вирішального значення для прийняття рішення про відкладення розгляду справи.

11.07.2024р. захисниця звернулася до суду із клопотанням про витребування від СРППВП № 2 Первомайського РВ ПГНП в Миколаївській області доказів.

Постановою суду від 11.07.2024р. в задоволенні клопотання захисниці про витребування доказів відмовлено з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

ОСОБА_1 та захисниця в судове засідання призначене на 11 год. 00 хв. 25.07.2024р., не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (судові повістки направлені на електрону адресу захисниці (а.с. 35, 36)).

ОСОБА_1 про причини неявки в судове засідання 25.07.2024р. не повідомив. Водночас 25.07.2024р. захисниця звернулася до суду з клопотанням, в якому вказала, що під час проведення судового засідання 25.07.2024р. в режимі відеоконференції виникли технічні проблеми та зник зв`язок, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи.

Вказане клопотання захисниці, з урахуванням матеріалів справи та приписів ст.ст. 7, 268, 271 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Однак, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи та надання можливості ОСОБА_1 та захисниці взяти участь в судовому засідання та виступити перед судом, розгляд справи відкладено на 11 год. 30 хв. 11.09.2024р.

10.09.2024р. захисниця звернулася до суду із клопотанням, в якому просить передати адміністративну справу № 474/704/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 123 КУпАП, для розгляду до суду за місцем його проживання, а саме до Приморського районного суду м. Одеси.

Постановою суду від 11.09.2024р. в задоволенні клопотання захисниці про передачу справи за місцем проживання правопорушника відмовлено з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

ОСОБА_1 та захисниця в судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 11.09.2024р., не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (судові повістки направлені на електрону адресу захисниці Карпової О.В. 29.07.2024р.), про причини неявки не повідомили, із жодними заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи на адресу суду не зверталися.

Враховуючи приписи ст.ст. 268 та 271 КУпАП, згідно з якими участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисника, під час судового розгляду справи є необов`язковою, вважаю за можливе розглянути клопотання про передачу справи за місцем проживання правопорушника за відсутності ОСОБА_1 та захисниці.

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю встановленим таке.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. в п. 20.5 Правил дорожнього рух рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Частиною 2 ст. 123 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у в`їзді на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у в`їзді на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд та інших порушеннях правил проїзду залізничних переїздів (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи приписи ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, яке зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395 від 21.06.2024р., який останній підписав без будь-яких зауважень щодо його змісту, підтверджується: відеозаписом подій, наданим поліцейським.

Відповідно до довідки СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 22.06.2024р. вбачається, що згідно з обліковими даними ІКС ІПНП МВС України, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане Центр ДАІ 5103 від 31.07.2006р. категорії В,С та протягом 2023-2024р.р. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП не притягувався.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль марки OPEL VIVARO, н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , хоча будь-які підтверджуючі цей факт документи в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів захисниці викладених у заяві про закриття провадження у справі, слід зазначити таке.

Твердження захисниці про те, що огляд видимості дорожньої обстановки у поліцейського був обмежений і не повний, оскільки дорога від переїзду з обох сторін йде на спуск, спростовується відеозаписом події, з якого чітко вбачається безперешкодний огляд місця вчинення правопорушення з службового поліцейського автомобіля.

Твердження захисниці про те, що після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейський намагався вимагати в нього гроші за не складання протоколу показуючи на своєму телефоні набрані цифр 500 не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи. Прим цьому, в матеріалах справи відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 чи захисниця зверталися до правоохоронних органів щодо вказаних дій поліцейського, що ставить під сумнів достовірність тверджень ОСОБА_1 .

Твердження захисниці про те, що ОСОБА_1 однозначно почав рух через залізничний переїзд після вимкнення заборонного сигналу світлофора та звукового сигналу, спростовуються відеозаписом події, з якого чітко вбачається про виїзд та проїзд ОСОБА_1 залізничного переїзду на заборонний сигнал світлофора.

Твердження захисниці про те, що ОСОБА_1 дуже серйозно ставиться до Правил дорожнього руху та суворо їх дотримується, адже автомобіль джерело його заробітку, він використовує транспортний засіб у своїй підприємницькій діяльності, не беруться до уваги, оскільки вони жодним чином не підтверджують відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.

При цьому, слід зауважити, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення перед поліцейськими, його агресивна поведінка по відношенню до працівників поліції та не виконання ним, в порушення приписів Правил дорожнього руху, законних вимог поліцейських, зокрема щодо пред`явлення водійського посвідчення, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ставить під сумнів твердження захисниці, що ОСОБА_1 дуже серйозно ставиться до Правил дорожнього руху та суворо їх дотримується.

Твердження захисниці про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про назву та модель засобу відеофіксації не заслуховують на увагу, оскільки ні ст. 256 КУпАП, яка визначає вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядок його складення, ні Інструкцією, не передбачено зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Вказана вимога, згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП, стосується виключно постанов по справах про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Не заслуговують на увагу тверджень захисниці про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону та Інструкції, оскільки поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 123 КУпАП - в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений. А у вказаній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 здійснив проїзд залізничного переїзду. Відповідальність за рух через переїзд передбачена ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Даючи оцінку вказаним твердження, приходжу до висновку, що в їх основу покладено невірне та викривлене суб`єктивне тлумачення захисницею положень ст.ст. 123, 256 КУпАП та Інструкції, з огляду на таке.

З комплексного аналізу положень ст. 256 КУпАП та Інструкції вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Однак ні цими нормами чинного законодавства, ні будь-якими іншими не передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення має бути дослівно викладено диспозицію статті КУпАП, за якою складено протокол.

Посилання захисниці про зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 123 КУпАП є помилковим, оскільки ч. 1 ст. 123 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті. В свою чергу, відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, передбачена ч. 2 ст. 123 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що зазначення у протоколі про проїзд залізничного переїзду, в той час коли у ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачено відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд, жодним чином не свідчить про невідповідність викладу у протоколі суті адміністративного правопорушення, ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, оскільки така дія як проїзд залізничного переїзду по своїй суті охоплює також і таку дії як в`їзд на залізничний переїзд.

Таким чином, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 583395 від 21.06.2024р. вбачається, що він відповідає приписам ст. 256 КУпАП та Інструкції, оскільки в ньому чітко, логічно та послідовно викладено суть адміністративного правопорушення, яка точно відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Також слід відзначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно написав свої пояснення, які зводяться лише до його незгоди з порушенням, без зазначення мотивів такої незгоди, однак ця обставина не має жодного значення для встановлення наявності чи відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Послання захисниці на Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018р. № 1026 не оцінюються, оскільки захисниця не вказала в чому полягало порушення поліцейським цієї Інструкції.

В сукупності вищевикладеного вбачається, що заява захисниці про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, є безпідставною та необґрунтованою.

Окремо слід зазначити щодо вимоги захисниці про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу. Так, посилання захисниці на постанову Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі № 280/2635/20 є неспроможне, оскільки вказана постанова стосується стягнення витрат на правову допомогу під час судового розгляду адміністративних справ за правилами визначеними КАС України, а не справ про адміністративне правопорушення за правилами КУпАП.

При цьому слід зазначити, що КУпАП не містить поняття витрат на правову допомогу, яка надається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, як і порядку їх стягнення. У ст. 275 КУпАП передбачено лише відшкодування потерпілим, свідкам, експертам і перекладачам у встановленому порядку витрати, що їх вони зазнали у зв`язку з явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до ст. 1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України Про оперативно-розшукову діяльність, Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю та іншими актами законодавства.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 с. 3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються, в тому числі, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Таким чином, законодавством України чітко встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Враховуючи норми чинного законодавства України, питання відшкодування витрат на правову допомогу фізичній особі, яка їй завдана неправомірними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, вирішується шляхом подання окремого позову у порядку цивільного судочинства. З огляду на відсутність норми КУпАП, яка регулює питання та порядок відшкодування витрат на правову допомогу у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, суддя роз`яснює ОСОБА_1 право звернутися із відповідним позовом до суду загальної юрисдикції для стягнення відповідних сум.

При призначенні адміністративного стягнення з урахуванням встановленого, вважаю доцільним застосувати по відношенню до ОСОБА_1 з метою його виховання та попередження вчинення нових правопорушень адміністративне стягнення у виді штрафу, передбачене санкцією ч. 2 ст. 123 КУпАП, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 123, 221, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави ((отримувач: Миколаїв.ГУК/тг смт Врадiївка/21081100 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030 банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) номер рахунку: UA0014454 код банку отримувача (МФО): 899998) у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави (отримувач коштів: Миколаїв.ГУК/тг смт Врадiївка/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, код банку отримувача (МФО): 899998, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA0014454 Код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол