Cправа № 611/1055/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року суддя Барвінківського районного суду Харківської області Коптєв Ю.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, студента ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» за спеціальністю повар-кондитер, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 176198 від 18.11.2024 вбачається, що 18 листопада 2024 року близько 00 години 40 хвилин по вулиці Слобожанська (Мічуріна) в м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810», результат 0.95 %.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що свій автомобіль завжди залишає біля сусіда по вул. Слобожанська, 13, оскільки там є доступне місце для паркування. Так як в радіаторі автомобіля залита вода, замість антифризу, тому кожного вечора він прогріває автомобіль. 18.11.2024 випив пляшку алкогольного пива та близько 00-40 години, пішов прогріти авто. Проте автомобілем «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_3 не керував. В цей момент під`їхали працівники поліції, так як була комендантська година. Перевіривши документи, повідомили, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. Пройшовши освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці, де стояв його автомобіль, склали відносно нього протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у етапі сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Судовим розглядом встановлено, що дії ОСОБА_1 не відповідають визначенню поняття «керував транспортним засобом», адже з відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи не зафіксовано моменту керування та зупинки транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року №К/9901/21130/18 (справа №404/4467/16-а) йдеться, зокрема, про таке: «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином вважаю, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин приходжу до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд Харківської області.

Суддя Барвінківського районного суду Ю.А. Коптєв