Справа № 463/4595/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/1032/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 605 грн 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12 травня 2024 року о 17 год 55 хв у м. Львові на вул. Б.Хмельницького, 188а, повторно протягом року керував транспортним засобом «Mercedes Benz Е250СDI», р.н. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) від 13 грудня 2021 року у виконавчому провадженні №66039443, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, об`єднати в одне провадження справу № 463/4991/24 (провадження № 3/463/1560/24) про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та справу № 463/4595/24 (провадження № 3/463/1456/24) за ч. 5 ст. 126 КУпАП, з присвоєнням єдиного унікального номера № 463/4595/24 та повідомити про дату і час розгляду апеляційної скарги.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги покликається на незаконність зупинки транспортного засобу, неповідомлення судом про дату і час розгляду справи та порушення процесуального порядку розгляду справи.

Незаконність зупинки ОСОБА_1 аргументує тим, що причина зупинки транспортного засобу, яким він керував, не зазначена. В оскаржуваному судовому рішенні не встановлювалась наявність підстав для здійснення зупинки ТЗ, що свідчить про формальний підхід суду до розгляду справи, а також про незаконність зупинки ТЗ,а відтак, свідчить, що всі подальші дії працівників поліції, в тому числі вимога про пред`явлення документів та інші вимоги працівників поліції є незаконними.

Щодо неповідомлення про дату і час розгляду справи, ОСОБА_1 зазначає, що на судовому засіданні 19.06.2024 року присутнім не був, копії постанови засобами поштового зв`язку не одержував, дізнався про винесену постанову із застосунку «Дія» 21.06.2024 року, при цьому в тому ж додатку скаржника не було повідомлено про дату засідання.

В частині аргументації порушення процесуального порядку ОСОБА_1 вказує на те, що окрім оскаржуваної постанови із додатку «Дія» він дізнався про винесення Личаківським районним судом м. Львова постанови від 19.06.2024 року в справі № 463/4991/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судові засідання апеляційного суду, призначені на 12.07.2024, 16.08.2024, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення судового засідання не з`явився.

Крім того, на офіційному сайті Львівського апеляційного суду було розміщено оголошення про виклик в судові засідання ОСОБА_1 на 12.07.2024, 16.08.2024.

Відкладаючи справу, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні, однак таким правом учасник справи не скористався. Тому згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог Конвенції про захист прав і свобод людини розгляд справи повинен відбутися в розумний строк, тривалість якого залежить від складності справи, загальної сукупності доказів, які необхідно дослідити, процесуальної поведінки учасників судового розгляду та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших обставин.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях ОСОБА_1 не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 будь-яким чином не цікавився станом розгляду його апеляційної скарги. Будь-яких клопотань через канцелярію суду, в тому числі, про відкладення розгляду справи, не подавав.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 568557 від 12 травня 2024(а.с.1); рапортом інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Р.Кліща від 14.05.2024(а.с.3); компакт-диском із відеоматеріалами підтвердження вчинення адміністративного правопорушення(а.с.2); постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Ю.Р. від 13 грудня 2021 року у виконавчому провадженні №66039443(а.с.7); довідками інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н. Королишин від 16 травня 2024 року(а.с.4,5,6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2132434 від 12 травня 2024 року та постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року, та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Дослідивши відеозапис встановлено та вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що зупинка автомобіля була незаконною, апеляційний суд дійшов висновку про їх необгрунтованість, оскільки причина зупинки транспортного засобу зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2132434 про порушення п. 8.4.г. ПДР порушення вимог наказових знаків, зокрема невиконання вимоги дорожнього знаку 4.2 «Поворот праворуч», здійснивши поворот ліворуч. Те, що апелянт ознайомлений зі змістом постанови свідчить підпис ОСОБА_1 (а.с.9).

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі ст. 126 КупАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, яке апелянт вчинив повторно протягом року всупереч постанові у ВП № 66039443 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 в праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Питання про об`єднання судових справ в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номера не спростовує вину апелянта у вчиненому правопорушенні, передбаченого статтею 126 КУпАП.

Прохання ОСОБА_1 про об`єднання справи № 463/4595/24 (провадження №3/463/1456/24) і справи № 463/4991/24 (провадження № 3/463/1560/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП є безпідставними, оскільки апеляційний розгляд проводиться виключно в межах складеного щодо ОСОБА_1 протоколу серії ААД № 568557 від 12.05.2024 року, об`єднання на стадії апеляційного перегляду чинним законодавством не передбачено.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся у його відсутності, що позбавило його права на захист, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Покликання апелянта про те, що судом першої інстанції порушено процесуальні норми при розгляді справи, а висновки судді не відповідають та не узгоджуються із наявними у справі доказами, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Доводи апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП із урахуванням вимог ст. 33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк