СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 756/6581/24
пр. № 3/759/6289/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Поплавська О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення і матеріалів, доданих до нього, ОСОБА_1 , 28.04.2024 приблизно о 08:37 в м. Києві по просп. Берестейський, 103 керував транспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія», що знаходиться на вул. Відпочинку, 18 в м. Києві у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 002157, результат якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, виявлено 0,34 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. На адресу суду надіслав заяву за якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, вказав, що не керував автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 по просп. Берестейському, а знаходився біля автомобіля чекаючи його власника. Здійснив рух тільки після вимоги поліцейського проїхати до лікарні для проходження огляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Овчаренко І.С. просив закрити провадження в справі з тих підстав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 по проспекту Берестейському в м. Києві не керував, знаходився біля вказаного автомобіля в момент коли до нього підійшли працівники поліції, попереджав працівників поліції про те, що чекає на власника автомобіля, яка відійшла по справам, здійснив рух тільки після вимоги працівника поліції проїхати до КНП КМНКЛ «Соціотерапія», що по вул. Відпочинку, 18. При цьому, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що вживав алкогольні напої за день до вказаної події.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з уставленою практикою Верховного Суду сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності притягнення цієї особи до відповідальності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, буде неповним і поверхневим, якщо не дослідити його в усіх аспектах

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

На підтвердження викладених в протоколі обставин додані наступні докази, а саме: висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт працівника поліції від 11.05.2024 в якому інспектор ОСОБА_2 зазначає про те, що зазначена подія відбулась за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 103; відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції.

Суддею було досліджено відеозаписи камер поліцейських. Так, відеозаписи нагрудних камер поліцейський (двох поліцейських, які перебували біля ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння в медичному закладі) починаються з того, як працівники поліції на службовому автомобілі їдуть до медичного закладу КНП КМНКЛ «Соціотерапія», на вул. Відпочинку, в м. Києві. Прибувши до медичного закладу, поліцейські вийшли зі службового автомобіля, і в цнй же час ОСОБА_1 виходить з автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , який він припаркував поруч з автомобілем працівників поліції по вул Відпочинку, 18. Далі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та повідомив під час складання протоколу, що не згодний з ним. Інших відомостей відеозапис не містить.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Положеннями 9 Конституції України визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

ЄСПЛ в своїх рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші констатував, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. ЄСПЛ виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року).

Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо:

- були активні дії правоохоронних органів;

- з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину;

- злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

Отже, аналізуючи переглянутий відеозапис, можна дійти висновку, що працівниками поліції, після встановлення можливих ознак алкогольного сп`яніння, будучи достеменно обізнаним про той факт, що ОСОБА_1 після виявлення в нього таких ознак не має права керувати транспортним засобом, з метою притягнення до адміністративної відповідальності останнього, замість того, щоб перешкодити йому сісти за кермо, навпаки, дозволили проїхати до КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Наведене чітко свідчить про те, що без свідомого надання дозволу поліцейським, ОСОБА_1 не мав би можливості керувати транспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , та відповідно, і як наслідок не було б скоєне адміністративне правопорушення, адже, ОСОБА_1 не був водієм за обставин, які давали поліцейським право вимагати проходження ним огляду на стан сп`яніння водія, оскільки відеозапис не містить зображень, а матеріали справи - підтверджень факту керування ОСОБА_1 автомобілем на просп. Берестейському, 103 в м. Києві до моменту проїзду ним на автомоблі на парковку біля медичного закладу. Відтак, матеріали справи не спростовують твердження адвоката Овчаренка І.С. про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем до вимоги поліцейського проїхати до КНП КМНКЛ «Соціотерапія».

Таким чином, суд визнає обґрунтованими доводи адвоката Овчаренка І.С. про наявність в діях працівників поліції ознак провокації, оскільки працівники поліції допустили ОСОБА_1 до керування ним транспортним засобом.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом а навпаки дозволили йому управляти автомобілем.

Адміністративний матеріал не містить беззаперечних доказів того, що 28.04.2024 року о 08 годині 37 хвилин, у м. Києві по пр. Берестейський, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Відео-з боді камери, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, містить фіксацію знаходження ОСОБА_1 в транспортному засобі по вул. Відпочинку, 18. Будь-яких інших беззаперечних доказів на підтвердження керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 на адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

За таких обставин, матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33, 34 124, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНО ВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Поплавська О.В.