Провадження № 3/761/586/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Красносілка Вінницької області, громадянина України, працюючого головним державним інспектором відділу координації з питань методології та гуманітарної допомоги управління митних платежів та контролю застосування пільг Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Державної митної служби України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП),

установив:

Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України, в особі головного оперуповноваженого Окармуса Т.П. , 19 грудня 2023 року складено протокол про адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, №760 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи головним державним інспектором відділу координації з питань методології та гуманітарної допомоги управління митних платежів та контролю застосування пільг Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Державної митної служби України, порушив вимоги статті 23 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор Сказко Р.І. зазначив, що факт вчиненого ОСОБА_1 правопорушення підтверджуються протоколом та доданими до нього матеріалами. При цьому, станом на час розгляду адміністративних матеріалів строк притягнення до відповідальності ОСОБА_1 закінчився, тому просив визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП та закрити провадження на підставі п .7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Бондар Р.В., в судовому засіданні заначили, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Просили суд провадження у адміністративній справі закрити з цих підстав.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши додані до нього матеріали, суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція статті 172-5 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

В примітці до вказаної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, державні службовці.

Як визначено у преамбулі Закону України «Про запобігання корупції», цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, чи осіб, які є такими, на яких поширюється дія Закону, може визнаватися корупційною, якщо є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 23 вказаного Закону особам, зазначеним у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб: 1) у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що об`єктом даного проступку виступають суспільні відносини, що складаються під час дотримання службовими та прирівняними до них особами заборон та обмежень щодо одержання ними подарунків.

Обов`язковим елементом об`єкту даного проступку є його предмет - подарунок, який у ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначається як - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають/одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Отже, з об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП становлять діяння у вигляді одержання у власність речей або майнових прав з порушенням вимог вищезазначеного Закону.

Із суб`єктивної сторони вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується тим, що вони вчиняються умисно. Це означає, що особа усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його наслідки, бажає або свідомо допускає настання цих наслідків.

Протиправні діяння цього виду вчиняються умисно, можуть полегшувати (спрощувати, прикривати) скоєння корупційних правопорушень, а також мати суміжні склади з корупційними правопорушеннями.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-5 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу правопорушення за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу.

У рішенні Конституційного Суду України від 06 жовтня 2010 року (справа № 1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд зазначив, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб». У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. В частині другій цієї статті вказується, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність, зміст і спрямованість якої визначаються правами і свободами людини та їх гарантіями. Отже, слід виходити з того, що будь-яке обмеження прав людини і громадянина повинно бути не тільки юридично обґрунтованим, а й соціально виправданим і адекватним.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він, будучи головним державним інспектором відділу нормативного забезпечення та методологічного супроводження адміністрування митних платежів управління адміністрування митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Державної митної служби України, будучи посадовою особою митних органів, та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, отримав 28.12.2021 від ОСОБА_4 подарунки у негрошовій формі, сукупна вартість яких перевищує два прожиткових мінімуми, встановлених для встановлених для працездатної особи на 01.01.2021, а саме: житловий будинок загальною площею 145,3 кв. м. та земельну ділянку загальною площею 0,0957 га, що розташовані у АДРЕСА_2 , загальною вартістю 2 879 143,00 грн, чим порушив обмеження, встановлені частиною другою статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи міститься рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2023 у справі №359/10115/23, яким визнано удаваними договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Хміль Т.М. за реєстровим № 3193, та дарування земельної ділянки з кадастровим номером :06:039:0020 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М. за реєстровим №3195, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що приховують інший правочин- договір довічного утримання. Рішення суду набрало законної сили - 04.01.2024.

За приписами статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину та (або) доглядом довічно.

Крім того, матеріали додані в судовому засіданні підтверджують факт утримання ОСОБА_1 та його дружиною - ОСОБА_4 (яка є матір`ю загиблого друга ОСОБА_1 ).

Матеріали справи також підтверджують той факт, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення (19.12.2023), цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним задоволено судом (24.11.2023).

Системний аналіз досліджених матеріалів справи (доказів) та наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що у ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, що полягає в отриманні подарунку у вигляді житлового будинку та земельної ділянки на загальну суму 2 879 143,00 грн.

Отже, при прийнятті подарунку у ОСОБА_1 був відсутній будь-який корисливий мотив, останній діяв з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для держави, суспільства, прав, свобод, інтересів та цілями, на досягнення яких спрямовані його дії.

Відтак, у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення правопорушення, а саме: порушення обмежень, встановлених ч. 2 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» та відсутній корисливий мотив.

А відтак, відсутність прямого умислу на порушення обмежень, встановлених ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» свідчить про відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Суддя застосовує також загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-5 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, ст. 172-5, 247, 248, 249, 252, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП закрити через відсутність у його діях складу даного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ЧАЙКА