П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/602/24

Провадження №3/943/364/2024

06 червня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гобечії І.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №569278 від 15.03.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 15 березня 2024 року о 13 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 499 км. + 100 м. він керував транспортним засобом марки «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Гобечією І.Т., який в судовому засіданні категорично заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зокрема, захисник покликався на те, що його підзахисний після дорожньо-транспортної пригоди перебував у нестійкому психологічному стані, однак він постійно і послідовно виявляв бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, у чому йому фактично поліцейський відмовив, оскільки пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу за домогою газоаналізатора «Драгер», від чого його підзахисний відмовився, не довіряючи такому та просив його відвезти в лікарню. Проте, поліцейський з метою переконати ОСОБА_1 на огляд на місці зупинки, який виявив бажання пройти такий огляд у лікарні, зважаючи на те, що найближчим медичним закладом у даному випадку була КНП «Буська ЦРЛ» на відстані 5 хвилин доїзду, відразу на бажання ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні відповів про те, що поїдемо в Львівський кабінет огляду лікарів на відстані більше 1 години доїзду, проти чого ОСОБА_1 не заперечував, однак поліцейський не доставив його в лікарню, а продовжив оформлення відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу, що є істотним порушенням вимог спеціальної Інструкції. При цьому, поліцейський всупереч приписам чинного законодавства після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на газоаналізаторі «Драгер» на місці зупинки, відразу перейшов до складення адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, не роз`яснивши його підзахисному про обов`язок щодо проходження такого огляду в найближчому медичному закладі, на якому ОСОБА_1 сам наполягав і в чому йому фактично було відмовлено. Крім того, поліцейським порушено вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, якими передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Також, незважаючи на відсутність приводів і підстав для проведення такого огляду, його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та бажав його пройти в лікарні, а поліцейський не роз`яснив такого права та одразу пішов складати адміністративний протокол. Тобто працівники поліції в порушення вимог спеціальної Інструкції та порядку освідування водіїв фактично у цьому відмовили його підзахисному. Наведені фактичні обставини слідують із наявного та дослідженого відеозапису події. Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку спростовується вищенаведеними обставинами та не є доведена, а відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ цієї Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно пунктів 3, 4 Розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Зокрема, як убачається із відеозапису події, що такий розпочинається із того, що поліцейські службовим автомобілем приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди до автомобіля марки «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу якого знаходилися двоє осіб, а саме: ОСОБА_1 та інша невстановлена особа. Згодом до місця пригоди підійшов потерпілий ОСОБА_2 , який на запитання поліцейського про те, хто з цих двох осіб перебував за кермом автомобіля на момент ДТП, повідомив, що йому невідомо, хто з них керував автомобілем. Згодом, як слідує із відеозапису події, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за домогою газоаналізатора «Драгер», від чого ОСОБА_1 відмовився, не довіряючи такому та виявив бажання його відвезти в лікарню для освідування такими словами: «їдемо в лікарню, здамо аналізи», на що поліцейський відмовив такими словами: «ні, їдемо до Львова в кабінет огляду водіїв», на що ОСОБА_1 відповів: «їдемо». Тобто ОСОБА_1 заперечував проти проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, виявляючи бажання пройти такий огляд у медичному закладі, зокрема: «їдемо в лікарню», однак поліцейський, зупинивши двох водіїв у якості свідків події, двічі запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою «Драгер», а після відмови останнього від огляду на місці зупинки транспортного засобу перейшов до складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, як убачається із матеріалів даної справи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», як об`єктивно слідує із відеозапису події. Натомість, після такої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський відразу перейшов до складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не запропонувавши ОСОБА_1 пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Більше того, як об`єктивно слідує із відеозапису події, що ОСОБА_1 , заперечуючи огляд за допомгою приладу «Драгер», виявляв бажання пройти такий огляд у лікарні, куди його не доставлено, а також у встановленому законом порядку запропоновано не було, що є істотним порушенням вимог законодавства, виходячи із такого.

Зокрема, нормою частини третьої статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Пунктом 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Крім того, відповідно до пункту 8 цієї Постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість, як убачається із дослідженого відеозапису події, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся, а більше того сам виявляв бажання пройти такий огляд саме в лікарні такими словами: «їдемо в лікарню, здамо аналізи». Однак, після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», поліцейський не виконав приписів п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, зокрема: не пред`явив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не доставив особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, зважаючи також на бажання ОСОБА_1 пройти такий огляд саме в медичному закладі, а відразу перейшов до складення адміністративного протоколу, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі №439/2319/23, де суд апеляційної інстанції виснував, що поліцейський всупереч положенням ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції, п. 6, п. 8 Порядку не пред`явив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не доставив особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, натомість склав протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому протокол про адміністративне правопорушення та результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним вимог пункту 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №652334 від 15.03.2024, зважаючи на істотне порушення процедури такого огляду та відсутність у матеріалах справи будь-яких даних щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження такого огляду у медичному закладі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос