Справа № 643/6012/23
Провадження № 3/643/79/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 225604 від 25.06.2023, неповнолітній водій ОСОБА_1 25.06.2023 о 20-30 год. керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 120/6 по вул. Академіка Павлова у м. Харкові з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей та шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 та його законний представник у судове засідання не з`явились.

Законний представник ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 надала письмове клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначила, що матеріали про адміністративне правопорушення складені за її відсутності як законного представника попри те, що працівники поліції були достовірно обізнані про факт неповноліття ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Герасименя О.Ю. надав суду письмове клопотання про виклик працівників поліції для допиту в якості свідків. Також надав письмові пояснення, згідно з якими просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування зазначив, що права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювались; на момент приїзду працівників патрульної поліції ОСОБА_1 не виконував функції водія автомобіля; працівник поліції пред`явив ОСОБА_1 вимогу переставити автомобіль на інші місце, тобто вчинив провокацію; працівники поліції, які оформлювали протокол про адміністративне правопорушення, не спілкувались з ОСОБА_1 ; в матеріалах, оформлених працівниками поліції, міститься неправдива інформація щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», оскільки йому такий огляд пройти не пропонували; рапорти працівників поліції щодо нібито сповіщення батьків ОСОБА_1 про складення протоколу про адміністративне правопорушення, є неправдивими.

Досліджені докази

Крім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 225604 від 25.06.2023, працівниками поліції надані наступні докази:

- рапорт працівника поліції про те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, із переліком заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, які можуть застосовуватись до неповнолітніх;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.06.2023, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду;

- рапорт співробітника поліції від 25.06.2023, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- довідка про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія;

- СД-диск з відеозаписом.

Інших доказів суду не надано.

Суд за клопотанням захисника багаторазово викликав у судове засідання працівників поліції, які оформлювали матеріали про адміністративне правопорушення. Незважаючи на багаторазове отримання працівниками поліції судових повіток про виклик, вказані особи до суду не з`явились.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду даної справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розгляду справи по суті за відсутності працівників поліції.

Основне застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (Порядок). Згідно вказаних положень законодавства, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Доводи сторони захисту відносно того, що ОСОБА_1 не виконував функції водія автомобіля, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові Верхового Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно з відеозаписом ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що керував вказаним вище автомобілем та здійснював на ньому рух, вирішивши покатати друзів.

Ураховуючи вказані пояснення ОСОБА_1 , суд відхиляє доводи захисника.

Доводи сторони захисту відносно того, що ОСОБА_1 керував автомобілем не на проїзній частині, а по території навколо приміщення СТО, суд також відхиляє, оскільки для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має значення цільове призначення території, по якій здійснювався рух автомобіля. Правове значення має виключно факт виконання особою функцій водія автомобілю, тобто керування автомобілем під час руху останнього.

Доводи сторони захисту відносно того, що матеріали про адміністративне правопорушення складені за відсутності законного представника ОСОБА_1 , а також що останньому не роз`яснювались його права, суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з рапортом працівника поліції, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 їх повідомив, що проживає в місті самостійно, без родичів, мати мешкає далеко за містом та не може прибути на місце.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , у працівників поліції була відсутня об`єктивна можливість забезпечити участь законних представників ОСОБА_1 під час процедури огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Під час судового розгляду даної справи законний представник ОСОБА_1 належним чином викликалась до суду та надала суду пояснення по суті справи. Інтереси ОСОБА_1 у суді представляв захисник, тобто фахівець в галузі права.

Ураховуючи наведене, під час розгляду справи в суді було дотримано права ОСОБА_1 , передбачені чинним законодавством, у тому числі право на захист.

Захисником не обґрунтовано, яким чином нероз`яснення ОСОБА_1 прав та відсутність його законних представників під час процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод як під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище аргументи захисника.

Разом з тим суд вважає обґрунтованими доводи захисника щодо порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на таке.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення вказаної вище Інструкції також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені вказаним вище Порядком, згідно з яким водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння складається з певної, чітко визначеної послідовності дій та фактично складається з двох етапів. Перший етап, який є обов`язковим вимога (пропозиція) пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер». І лише у випадку, якщо водій відмовився від такого огляду або висловив незгоду з його результатами, у працівників поліції виникає право перейти до другого етапу огляду - запропонувати водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я. При цьому процедура проходження огляду на стан сп`яніння повинна або бути зафіксована на відеозапису, або проводитись у присутності двох свідків.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що згідно з відеозаписом працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 одразу запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. В подальшому працівник поліції повторно запропоновував ОСОБА_1 пройти такий огляд саме в закладі охорони здоров`я.

При цьому, згідно з відеозаписом, працівники поліції взагалі не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер».

Оцінюючи інші докази, надані працівниками поліції, згідно з якими ОСОБА_1 у тому числі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», суд керується таким.

Відповідна інформація міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті співробітника поліції та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Насамперед суд звертає увагу, що всі три вказані вище документи оформлені співробітником поліції ОСОБА_3 . Між тим згідно з відеозаписом з ОСОБА_1 спілкувався інший працівник поліції, а саме особа чоловічої статі.

Вказана обставина, а саме оформлення матеріалів не безпосередньо тим працівником поліції, який спілкувався з водієм, на переконання суду не є порушенням процедури огляду.

Разом з тим суд враховує, що працівник поліції, який зазначив у письмових доказах про факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», не отримував безпосередньо від ОСОБА_1 вказану відмову.

Також суд звертає увагу, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить будь-яких підписів ОСОБА_1 у відповідній графі.

Суд багаторазово викликав працівника поліції ОСОБА_3 , яка оформила вказані вище документи, для її допиту в якості свідка. Незважаючи на багаторазові виклики, вказаний працівник поліції до суду не з`явився.

Між тим згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Також суд враховує, що дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту співробітника поліції та акту огляду в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», спростовуються об`єктивними даними відеозапису, згідно з яким ОСОБА_1 взагалі не пропонувалось пройти вказаний огляд.

Ураховуючи наведене вище, суд надає перевагу об`єктивним даним відеозапису, а не письмовим доказам, які сформовані працівником поліції ОСОБА_3 .

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що працівниками поліції не доведено поза розумним сумнівом факт висловлення ними ОСОБА_1 вимоги (пропозиції) пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та, відповідно, не доведено факт відмови ОСОБА_1 від проходження вказаного огляду.

Наведене свідчить про порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки згідно з вказаними вище нормами КУпАП, Інструкції та Порядку вимога (пропозиція) пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» є обов`язковим первинним етапом огляду на стан алкогольного сп`яніння. І лише у випадку, якщо водій відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або висловлює незгоду з його результатами, виникають законні підстави пропонувати водію пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я.

Порушення порядку огляду неповнолітнього ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння згідно з імперативними положеннями ч. 4 ст. 266 КУпАП має наслідком недійсність такого огляду.

Ураховуючи наведене, суд закриває провадження в справ про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а саме у зв`язку із порушенням порядку огляду неповнолітнього ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст. 130, 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов