Справа № 3/593/75/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"19" липня 2024 р. м.Бережани Тернопільська область

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №179168 від 31 грудня 2023 року, складеного поліцейським СРПП ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП, капралом поліції Корбою Романом Сергійовичем вбачається таке: «… 31.12.2023 року о 01 год 08 хв. на а/д М 30 100 км Стрий Ізварине, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 ARC 0218 результат алкоголю (нерозбірливо) проміллє. Водій з результатом не згоден, від проходження повторного огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП...»

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Процик П.Б. у судове засідання по розгляду справи також не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності ОСОБА_1 та його, як представника; просив врахувати подане клопотання про закриття провадження у справі.

Згадане клопотання фактично вмотивоване тим, що висновок працівників поліції про факт перебування ОСОБА_1 під час керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, не є мотивованим, протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складено з рядом істотних порушень,а саме:

-не дотримана встановлена процедура проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

-не роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у тому числі і право користуватися юридичною допомогою адвоката, не повідомлено причини й підстави проходження такого огляду;

- не роз`яснено порядку застосування поліцейськими спеціального технічного засобу, із використанням якого проводився згаданий огляд;

-не роз`яснення права на проходження такого огляду (у разі незгоди із результатами пройденого на місці зупинки огляду) - у закладі охорони здоров`я;

-недопустимість, як доказу акту огляду на стан сп`яніння, оскільки він не містить дати його складання;

-критичність оцінки наданих суду у якості доказів відео файлів, з огляду на відсутність інформації про те, якими технічними засобами вони здійснені, відсутність ознак безперервності запису події;

-врахувати ту обставину, що алкогольне сп`яніння особи, відповідно до норм міжнародного права, повинне становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, а саме - 0,5 % (проміле), а випадку цієї справи - показник Драгера лише 0,45% (проміле), що у відповідності до норм міжнародного права є допустимим; тим більше - результати такого огляду ОСОБА_1 у протоколі вказані вкрай нерозбірливо, що ставить під розумний сумнів, що відображений у протоколі результат огляду є тотожнім тому результату, який здобутий безпосередньо при тестуванні.

- пред`явлене обвинувачення у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що не передбачено диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП, й у такому пред`явленому обвинуваченні поліцейським не зазначено ні про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, ні про передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння. Натомість зазначено, що такий огляд на стан сп`яніння на місці проведено, але освідуваний з його результатом не погодився і від проходження у медичному закладі повторного огляду відмовився.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що вину ОСОБА_1 не доведено поза розумним сумнівом, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, просив закрити відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 й прийняти рішення, виходячи із наявних у справі доказів.

Взявши до уваги клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Процика П.Б., дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у їх логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із такого.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст.251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі; … доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП поділяється на три самостійні склади правопорушень, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є порушенням п. 2.9 "а" ПДР України; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; під впливом таких лікарських препаратів, що є порушенням п. 2.9 "г" ПДР України; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Як зазначено вище, у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення серії вказано: «… 31.12.2023 року о 01 год 08 хв. на а/д М 30 100 км Стрий Ізварине, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 ARC 0218 результат алкоголю (нерозбірливо) проміллє. Водій з результатом не згоден, від проходження повторного огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП...»

Згідно із положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, містити сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною цієї статті КУпАП, з врахуванням порушення п.2.5 ПДР, є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Згідно пункту п. 2, 3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до норм даної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

Згідно із п. п. 6-9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008) (далі - Порядок) випливає, що огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться поліцейським саме на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння, здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставами для проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я є лише відмова від його проведення на місці зупинки або незгода з результатами огляду поліцейського із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Саме за наявності вказаних підстав, перелік яких є вичерпним, на поліцейського покладено забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Частиною 3 статті 266 КУпАП встановлено,що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час дослідження адміністративних матеріалів судом було виявлено сукупність істотних порушень вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, громадянин ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу. Однак, на місці фактично не погодився із результати такого огляду, заперечивши як сам факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, так і кількісний показник проміллє у результаті тесту. Поряд з цим, у справі немає жодного належного й допустимого доказу того, що працівники поліції у чіткій та зрозумілій формі роз`яснили ОСОБА_1 його право у випадку незгоди із результатами тесту, пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, а також наслідки відмови від такого огляду.

Також, під час дослідження матеріалів, суд виявив порушення в частині оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до п. 11 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015 № 1376 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1096 від 24.12.2019 року), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи ( зокрема із переглянутих відеозаписів), вказане положення Інструкції не було виконано належним чином, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, що також підтверджується відеофайлами, які додані працівниками поліції.

Як вбачається із змісту протоколу, ОСОБА_1 ставиться у вину керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмова пройти повторний огляд у медичному закладі після проходження огляду на місці із застосуванням працівниками поліції спеціального приладу і такими своїми діями, на думку працівника поліції, ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Про керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чи про передачу ним керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, у згаданому протоколі не зазначено.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, громадянин ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів у встановленому законом порядку і від проходження такого огляду, не відмовився. За результатами огляду здобуто певний результат, - у роздруківці чеку Драгера зазначено 0,45 проміле, у акті огляду зазначено 0,46 проміле; а у самому протоколі (фабулі правопорушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 ) такий результат вказано нерозбірливо, із явними ознаками виправлення такого показника, за відсутності відповідних застережень про таке виправлення.

Отже, судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці у встановленому законом порядку проведено і він від такого огляду не відмовився, за результатом такого огляду встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, освідуваний з таким результатом не погодився, від проходження у медичному закладі повторного огляду відмовився; таким чином результат первинного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу, не спростовано.

Зважаючи на вищевикладене, суд констатує, що передбачені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП протиправні дії, за вчинення яких настає адміністративна відповідальність особи, як водія транспортного засобу, у цьому протоколі працівниками поліції, не зазначені.

Окрім цього, суд вважає за доцільне зазначити й таке.

Згідно із Розділом ІI - «Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Також, згідно додатку №2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повинен бути складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням результатів проведеного тесту або відміткою про відмову особи від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння.

У даному випадку, цих вимог законодавства та інструкції не дотримано в повному обсязі, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , однак дати складання такого акту, як і дати такого огляду ОСОБА_1 , зазначений документ не містить.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Порядок вчинення дій співробітниками поліції досить чітко унормовано: спочатку огляд на місці зупинки транспортного засобу - доставлення водія до медичного закладу для проведення огляду - складання протоколу про адміністративне правопорушення, а з урахуванням положень статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, недодержання такого порядку тягне за собою наслідком визнання недопустимими одержаних у такий спосіб доказів.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Положеннями пункту 3 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі -Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Разом з тим, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі справа № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також значно перевищує й мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 Кримінального кодексу України із обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортним засобом.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення громадянином ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про недоведеність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко