ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 Справа №607/12880/24

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №162320 від 06 червня 2024 року, 06 червня 2024 року, близько 17 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи по АДРЕСА_2 здійснив продаж розведеного спирту (спиртосуміші) в пластиковій пляшці ємкістю 0,5 л гр. ОСОБА_2 за ціною 50 грн, чим своїми діями порушив ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.1 ст.164-16 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи у встановленому законом порядку особисто своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ст.268 КУпАП та строки розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 164-16 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №162320 від 06 червня 2024 року; рапортом ДОП сектору ДОП відділу ППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мних М. від 06 червня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06 червня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 червня 2024 року; копією постанови ГБВ №999042 по справі про адміністративне правопорушення від 06 червня 2024 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення №164272 від 06 червня 2024 року; фотознімком з місця події; квитанцією №1 від 10 червня 2024 року по отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази відсутні і не встановлені.

Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, тобто зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, дані про особу останнього, ступінь вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Також, враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вилучені працівниками поліції товарно-матеріальні цінності, а саме, п`яти літрову пластикову пляшку із прозорою речовиною, яка вилучена згідно квитанції №1 від 10 червня 2024 року про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, слід знищити.

Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 245, 265, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Вилучені товарно-матеріальні цінності, а саме, п`яти літрову пластикову пляшку із прозорою речовиною, ємкістю 5 (п`ять) л, відповідно квитанції №1 від 10 червня 2024 року про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, що перебуває на зберіганні Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - знищити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Братасюк