Справа № 463/1379/24 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/874/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року,

встановив :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

ОСОБА_1 , визнано винним у тому, що він 6 лютого 2024 року о 12:28 год. у м.Львові на перехресті вулиць пасічна Медової Печери, керував транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння результат Alcotest «Drager» - 1,89 промілле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

На постанову судді Брегін А.І., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити справу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, постанова суду першої інстанції є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що обставини вказані в протоколі серії АДД № 637474 від 06 лютого 2024 року не відповідають дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а з висновками працівників поліції категорично не погодився, наполягав на проведені огляду в медичному закладі. Вказує, що в той же час жодних доказів того, що працівник поліції пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння в закладі охорони здоров?я, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП та Інструкції, матеріали справи не містять. Крім того, працівником поліції проігноровано і його прохання пройти огляд в закладі охорони здоров?я.

Апелянт звертає увагу, що відеозапис події є неналежним доказом, є не безперервним, здійснені з порушеннями Інструкції.

Вказує на те, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Звертає увагу суду на те, що були порушені його конституційні права, а саме безпосередня участь апелянта у суді першої інстанції. Вказує, що належним чином не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, повісток та телефонограм не отримував.

Розгляд адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього було призначено судом до розгляду 21.08.2024, однак правопорушник, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі в не з`явився, клопотань ніяких не надсилав, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

протоколу серії ААД № 637474 від 06.02.2024 року, складений уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості;

роздруківкою технічного засобу Drager Alcotest 6810, прилад № ARAM-3615, тест № 1431, результат 1,89 проміле;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-Rдиску, з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм ОСОБА_1 вказаних ПДР. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано зазначені обставини є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення ПДР;

рапортом від 06.02.2024 року;

копією постанови серії БАД № 986993 від 06.02.2024.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується аргументів, які були наведені у апеляційні скарзі, то такі повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, протоколу серії ААД № 637474 від 06.02.2024 року, складений уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості є належним та допустимим доказом.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я спростовується відеозаписом із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції. На ньому чітко видно, що працівники поліції після проведення огляду технічним засобом Drager Alcotest 6810, прилад № ARAM-3615, тест № 1431, результат 1,89 проміле, неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд ще у медичному закладі, але такий відмовився.

Також факт відмови від проходження подальшого огляду в закладі охорони здоров`я підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 від такого огляду відмовляється.

Що стосується, аргументів, які були наведені у апеляційні скарзі, що відеозаписи неналежні і не відповідають вимогам, то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого в даній справі полягає у керування транспортними засобам у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою технічного засобу Drager Alcotest 6810, прилад № ARAM-3615, тест № 1431, результат 1,89 проміле.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА