Провадження № 3-в/344/14/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м.Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюбк І.П., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі №344/10406/23, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 серпня 2024 року на адресу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі №344/10406/23. В обгрунтування заяви заявник зазначив, що постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а зазначену постанову місцевого суду залишено без змін. Вказав, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього не враховано нововиявлені обставини, які на час судового розгляду не були відомі Івано-Франківському міському суду і які самі по собі, або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність постанови, що належить переглянути. Зокрема те, що він особисто не здійснював керування транспортним засобом, а також працівниками поліції не зафіксовано показаннями технічних приладів, що мають функції фотокінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що не могли бути відомі під час розгляду справи судом. В поданій заяві ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк для подачі до Івано-Франківського міського суду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П. від 02.11.2023р у справі №344/10406/23. Задовільнити його заяву про перегляд постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 за нововиявленими обставинами. Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П. про визнання його ( ОСОБА_1 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. Закрити провадження в адміністративній справі, відносно нього ( ОСОБА_1 ) про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись із заявою та матеріалами адміністративного провадження суддя приходить до наступних висновків.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. КУпАП нормативно не врегульовано порядок перегляду рішень суду за виключними обставинами.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до положень ст.287 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення підлягає оскарженню в порядку, визначеному КУпАП.

Порядок такого оскарження встановлений ст.294 КУпАП, частиною 2 якої передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Отже, із системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що оскарженню у апеляційному порядку підлягають лише постанови, якими закінчується розгляд справи по суті.

Викладене узгоджується із рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Конституційний суд України вирішив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП необхідно розуміти так, що у апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Рішення Конституційного суду України є обов`язковим до виконання на території України.

Так, питання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення вирішено постановою Івано-Франківського міського суду від 02 листопада 2023 року, яка набрала законної сили.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

З матеріалів справи вбачається, що своїм правом оскаржити постанову судді в апеляційній інстанції ОСОБА_1 скористався. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.12.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019 року, провадження N 51-4998ска19, зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, ані можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий суд не наділений.

Крім цього, з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у виді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011 року, «Зайцев проти Латвії» заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно з якими правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року), в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).

Оскільки, санкції ст. 130 КУпАП не передбачають адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, то таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст.2 Протоколу № 7 ЄСПЛ.

З огляду на вищезазначене, приходжу до висновку про відсутність законодавчих підстав для застосування аналогії права у даному випадку, а саме положень Глави 34 КПК України, у зв`язку з чим подана заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

В зв`язку з відсутністю правових підстав для перегляду постанови судді, то не потребує вирішення і клопотання про поновлення строку для подання такої заяви.

На підставі наведеного,керуючись ст.ст. 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року у зв`язку з нововиявленими обставинами - повернути заявнику з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Іванна КОВАЛЮК