ПОСТАНОВА

Іменем України

18.09.2024 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 768629 від 17.07.2024 ОСОБА_1 17.07.2024 о 01:12 год. в с. Войнашівка Жмеринського району Вінницької області по вулиці Українській керував автомобілем «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810», згідно даних якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,36‰. Порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Невольчук С.П. заперечили проти обвинувачення, клопотали про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 пояснив, що 17.07.2024 його дружина ОСОБА_2 повернулася із закордону. Її зустрічала автомобілем кума ОСОБА_3 в м. Вінниця. Дружина привезла ліки ОСОБА_4 Віддавати ліки поїхали: дружина, кума ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . За кермом була ОСОБА_3 . Отримавши ліки ОСОБА_4 пригостив всіх вином. Дружина ОСОБА_2 не вживала спиртне, оскільки мала керувати автомобілем. Коли всі вийшли, ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 показати де на авто вмикається світло фар, оскільки автомобіль новий, вона довгий час перебувала за кордоном, даним авто ще не керувала. ОСОБА_1 погодився, сів на місце водія, почав пояснювати дружині де знаходиться вмикач, увімкнув світло фар. При цьому двигун не запускав, автомобілем не керував, автомобіль перебував на узбіччі припаркованим. В цей час до них під`їхали службовим автомобілем працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. На нього склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При складані протоколу не були роз`яснені права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема те, що він при розгляді справи може користуватися юридичною допомогою адвоката. На його вимогу причину зупинки не повідомили та не роз`яснили. Автомобіль не зупиняли.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дала показання про те, що 17.07.2024 вона привезла з Вінниці дружину ОСОБА_1 яка повернулася із закордону. Вона привезла ліки ОСОБА_4 які терміново потрібно було віддати. Отримавши ліки ОСОБА_4 пригостив всіх вином. Дружина ОСОБА_2 не вживала спиртне, оскільки мала керувати автомобілем. Коли всі вийшли на вулицю, ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 показати де на авто вмикається світло фар, оскільки автомобіль новий, вона довгий час перебувала за кордоном, даним авто ще не керувала. ОСОБА_1 погодився, сів на місце водія, почав пояснювати дружині де знаходиться вмикач, увімкнув світло фар. При цьому двигун не запускав, автомобілем не керував, автомобіль перебував на узбіччі припаркованим. В цей час до них під`їхали службовим автомобілем працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. На нього склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання про те, що 17.07.2024 її мати ОСОБА_3 привезла з Вінниці дружину ОСОБА_1 яка повернулася із закордону. Вона привезла ліки ОСОБА_4 які терміново потрібно було віддати. Отримавши ліки ОСОБА_4 пригостив всіх вином. ОСОБА_2 не вживала спиртне, оскільки мала керувати автомобілем. Коли всі вийшли на вулицю, ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 показати де на авто вмикається світло фар, оскільки автомобіль новий, вона довгий час перебувала за кордоном, даним авто ще не керувала. ОСОБА_1 погодився, сів на місце водія, почав пояснювати дружині де знаходиться вмикач, увімкнув світло фар. При цьому двигун не запускав, автомобілем не керував, автомобіль перебував на узбіччі припаркованим. В цей час до них під`їхали службовим автомобілем працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. На нього склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 17.07.2024 ОСОБА_2 привезла йому ліки. З нею приїхали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Отримавши ліки ОСОБА_4 пригостив всіх вином. ОСОБА_2 не вживала спиртне, оскільки мала керувати автомобілем. Коли всі вийшли на вулицю, ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 показати де на авто вмикається світло фар, оскільки автомобіль новий, вона довгий час перебувала за кордоном, даним авто ще не керувала. ОСОБА_1 погодився, сів на місце водія, почав пояснювати дружині де знаходиться вмикач, увімкнув світло фар. При цьому двигун не запускав, автомобілем не керував, автомобіль перебував на узбіччі припаркованим. В цей час до них під`їхали службовим автомобілем працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. На нього склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справу щодо нього необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 768629 встановлено, що ОСОБА_1 17.07.2024 о 01:12 год. в с. Войнашівка Жмеринського району Вінницької області по вулиці Українській керував автомобілем «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810», згідно даних якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,36‰.

Порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з DVD-R диску встановлено, що автомобіль «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився на дорозі з увімкненим світлом фар. Відеозаписом не зафіксовано рух автомобіля, його зупинку працівниками поліції та факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

За таких обставин, пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в силу ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Частиною 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Досліджений судом відеозапис не містить порушень ПДР, за які його було зупинено.

Аналогічна правова позиція була викладена у Постановах Вінницького апеляційного суду від 01.04.2024 у справі № 127/33227/23, Чернівецького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 718/1824/22, де вказано, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Так, Верховний Суд вирішуючи вказану справу (постанова додається) установив: що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 9.8 "б" ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Також у справі №136/651/21 від 23.07.2021 року Сьомий апеляційний адміністративний суд зазначив, що якщо зупинка транспортного засобу була безпідставною, штраф за порушення ПДР є незаконний.

Таким чином, дії працівників поліції повинні бути спрямовані на усунення та припинення адміністративного правопорушення, а не на створення умов для вчинення особою адміністративного правопорушення з метою складання на особу протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, зокрема і право на правничу допомогу, не надали йому можливості реалізувати своє право на захист.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, поза розумним сумнівом не доведена, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

На підставі викладеного та керуючись статтями 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ч. 1 ст. 130 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: