Справа № 755/8142/24
Провадження №: 3/755/3310/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановила:

ОСОБА_1 21 квітня 2024 року о 23 год 24 хв в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічного та фізичного характеру, що полягало в словесних погрозах, образах, штовханні, що могло б завдати шкоди фізичному та психологічному здоров`ю.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав свою вину.

19.06.2024 до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 про розгляд справи без участі, зазначила про те, що вони примирились з ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, йоговинапідтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2024 року серії ГП № 131977, заявою потерпілої ОСОБА_2 , копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 433232, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Однак, враховуючи обставини справи, обстановку, в якій вчинене правопорушення, те, що наслідки діяння не представляють суспільної небезпеки, потерпіла претензій до нього не має, сім`я має на утриманні дитину з інвалідністю, що потребує значних коштів, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що свідчить про усвідомлення останнім факту вчинення ним адміністративного правопорушення, що в сукупності дозволяє судді дійти до висновку, що дане діяння є малозначним та у зв`язку із цим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, 173-2, 251, 283-285КУпАП, суддя

постановила:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2КУпАП - закрити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко