Справа № 308/9416/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033715 від 26.05.2024 року ОСОБА_1 26.05.2024 року о 20.15 год. в м. Чоп, вул. Миру, 21, керував транспортним засобом марки «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , та став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого вживав алкогольні напої, а саме пиво «Київське». Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено на місці за допомогою приладу Драгер, результат 1.23 проміле, чим порушив вимоги п.2.10є, 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 21.08.2024 ОСОБА_1 свою вину за ч.4 ст. 130 КУпАП заперечив, зазначив що 26.05.2024 близько 20.00 год. керував транспортним засобом марки «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , та не заперечує що на вказаному автомобілі розвертався заднім ходом біля будинку №21 на вул. Миру в м. Чоп, не відчувши що зачепив припаркований транспортний засіб поїхав собі дальше, припаркував автомобіль і пішов додому. Вдома відпочивав, пив пиво, а близько 23.00 год. до нього додому прийшли працівники поліції та повідомили, що він вчинив ДТП. Разом з працівниками поліції він поїхав на місце ДТП, побачивши пошкодження не заперечував, що міг зачепити припаркований транспортний засіб марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозиція частини 4 статті 130 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з приписами п. 2.10 (є)Правил дорожнього рухуУкраїни, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП особами, уповноваженими на складання протоколів, долучено: копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033715 від 26.05.2024 складеного відносно ОСОБА_1 , результат тестування на алкоголь з результатом 1,23‰ проміле, проведеного за допомогою приладу "DRAGER" ALCOTEST 7510, тест №93 від 26.05.2024, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, копію протоколу про адміністративне правопорушення серія №033714 від 26.05.2024 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, копію постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №2245738 від 26.05.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, письмові поясненнями ОСОБА_2 від 26.05.2024, ОСОБА_3 від 26.05.2024 та ОСОБА_1 від 26.05.2024, рапорт поліцейського та відеозапис, що міститься на DVD диску.

Так, суддею встановлено, що ОСОБА_1 був учасником ДТП та винуватцем дорожньо-транспортної пригоди 26.05.2024, і його постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2024 року (справа № 308/9429/24) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім того, при розгляді даної справи встановлено, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.08.2024 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП було закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП (справа №308/9426/24).

Із вказаної постанови слідує, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на залишення місця ДТП, а отже відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка утворює склад правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку із чим, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відеозапис доданий до протоколу також не підтверджує факту вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участі. Із такого слідує, що працівники поліції прийшли за місцем проживання ОСОБА_4 , бачили що він вживає пиво, і повідомили про його причетність до ДТП, після чого проїхав разом з працівниками поліції на місце ДТП, де було відібрано пояснення від ОСОБА_1 , який не заперечував факту ДТП, однак зазначав що не відчув зіткнення тому поїхав. В подальшому на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, окрім того, не заперечував що вдома вживав пиво.

Проаналізувавши наведене вище, приходжу до переконання, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КупАП не є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, наявний у матеріалах справи, у якому відображено обставини події, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245).

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило