Номер провадження 3/754/6203/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2024 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.11.2024 до Деснянського районного суду м. Києва від Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2024 року серії ВП НОМЕР_1, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення зі ОСОБА_1 аліментів. Боржник ОСОБА_1 не сплачує аліменти ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 02.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 25.10.2024 року за період з 02.11.2020 по 01.10.2024 в сумі 183043,25 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що згідно ч.2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183-1 КУпАП, відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суддя вважає неявку ОСОБА_1 способом затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності останнього.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, слід виходити з наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 листопада 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2024 року серії ВП НОМЕР_1, складений державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Повч В.І. стосовно ОСОБА_1 .

Суд, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийшов до висновку, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, повернуто до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для проведення додаткової перевірки та належного оформлення.

При цьому судом, у своїй постанові було зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Повч В.І., кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП, однак не зазначено за якою саме частиною статті кваліфіковано дії останнього, тобто не зазначено правову норму, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Такі дії суду повністю узгоджуються з положеннями п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року № 11, відповідно до якого, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Натомість, в порушення вищезазначених вимог, державним виконавцем додаткову перевірку протоколу про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2024 року серії ВП НОМЕР_1 не проведено, не вжито дій для належного його оформлення, натомість складено новий протокол про адміністративне правопорушення від 25.11.2024 року серії ВП НОМЕР_1, в якому зазначені нові фактичні обставини справи, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Оскільки адміністративне провадження у даній справі відкрито на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.10.2024, - не може бути розглянутий в межах даного провадження інший протокол від 25.11.2024.

Таким чином суд приходить до висновку, що державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Повч В.І. не виконано вимог постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року щодо належного оформлення та усунення недоліків, зазначених в наведеній постанові.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких належить забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суд не вбачає переконливих доказів, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, слід дійти до висновку про необхідність закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284, 183-1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя: О.Л. Банах