Справа №303/5749/24
№3/303/2307/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., за участі ОСОБА_1 та його представника - адвоката Пекаря І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, ФОП, не одруженого,

за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Старшим офіцером відділу активних заходів головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 складено адміністративний протокол серії ЗхРУ №285533 відносно ОСОБА_1 про те, що останній о 16 год. 00 хв. 23 червня 2024 року в районі залізничного вокзалу м.Мукачево вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбоця пред`явити документи не виконав та вдався до втечі, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України "Про державну прикордонну службу України" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не був затриманий працівниками ДПС України на території залізничного вокзалу м.Мукачево.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пекар І.М. подав письмові заперечення, згідно яких просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 затримано не на території прикордонної зони, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України - є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №285533 від 24.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 був виявлений старшим офіцером відділу активних заходів головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 на території залізничного вокзалу в АДРЕСА_2 , що не є територією прикордонної зони, а відтак знаходження (переміщення) людей в ній не заборонено.

При цьому суддя звертає увагу, що у протоколі серії ЗхРу №285533, складеному відносно ОСОБА_1 , не розкрито суб`єктивну сторону правопорушення передбаченого в ст. 185-10 КУпАП, оскільки втеча не є непокорою, а бажання уникнути відповідальності за щось.

Дій пов`язаних із непокорою, до того ж злісною непокорою ОСОБА_1 в даному випадку не зазначено ні в протоколі, ні в долучених матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, матеріали додані до протоколу серії ЗхРУ №285533 не містять будь-які посилання або інші відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

До протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання не надано жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження того, що останній вчиняв будь-які дії щодо злісної непокори працівнику Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, зокрема, пояснень свідків або очевидців події, відеофіксації події, тощо. Сам протокол не доводить факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на вину ОСОБА_1 у злісній непокорі, а саме невиконанні ним законної вимоги працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею слід прийти до переконання про відсутність в його діях складу даного правопорушення.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункту 55 рішення у справі "Гурепко проти України"; пункту 21 рішення у справі "Надточій проти України").

Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, яке полягає у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, тому справу необхідно закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 185-10 ч.1, 221, 247 п.1 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш