ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2162/24 Справа № 209/5573/24 Суддя у 1-й інстанції - Юрченко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чернець В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення:

- за ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) гривні;

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 20.07.2024 року о 15:30 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kovi» JNR 250, в м.Кам`янське по пр.Наддніпрянському, був без шолома, чим порушив п.п. 2.3.2 ПДР. На законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою спеціальних звукових сигналів, проблискових маячків синього та червоного кольору не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 20.07.2024 року о 15:30 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kovi» JNR 250, в м. Кам`янське по пр. Наддніпрянському, з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2024, як незаконної та необґрунтованої.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що він не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до наданого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано ані рух мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 , ані порушення ним п. 2.4 ПДР, а саме невиконання вимог поліцейського про зупинку мотоциклу, а також яким саме чином відповідно до п. 8.9. ПДР поліцейські подавали вимогу про зупинку.

На думку апелянта висновок суду про те, що його вина за ст. 122-2 КУпАП доказується складеним протоколом про вчинення вказаного правопорушення та рапортом поліцейського, які містять опис правопорушення, є безпідставними, оскільки поліцейські є заінтересованими особами, на яких законом покладено процесуальний обов`язок саме фіксувати та збирати докази, а не суб`єктивно описувати події у протоколах та рапортах без належної їх фіксації та документування. Верховний Суд у постанові у справі 524/4668/17 від 28.05.2020 зробив висновок, що рапорт не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень.

Вказує, що вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП жодним чином не зафіксовано, коли він почув звук спеціальних сигналів патрульного поліцейського автомобіля, то одразу зупинив мотоцикл. Патрульні зупиняли його рухаючись позаду, наближаючись зі значеної відстані, тому він не одразу зрозумів, що звуки спеціальних сигналів патрульного автомобіля відносяться саме до нього.

Всупереч положенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, з наданого працівниками поліції відеозапису з нагрудної камери працівників поліції не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення. У зв`язку з чим вказаний запис не можна приймати до уваги, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення протоколу.

Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що у поліцейських були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та про його умисел та мету відмовитися від проходження медичного огляду для встановлення наявності або відсутності такого стану.

На відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що після того, як поліцейські його затримали 20.07.2024 о 15.35 годин, вони склали протоколи про порушення ПДР, а саме за керування транспортним засобом без державних номерних знаків, без наявності відповідної категорії для керування мотоциклами. При цьому в цей час поряд з ним постійно перебувала його дев`ятирічна племінниця у наляканому стані, але працівники поліції, у порушення вимог ст. 41 Закону України "Про національну поліції" не вчинили жодних дій щодо поліцейського піклування, щоб заспокоїти дитину та передати її батькам.

Після того, як працівник поліції повідомив про те, що його поведінка не відповідає дійсності, наявне почервоніння очей, тобто вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, він погодився, але зазначив, що з ним дитина, телефону при собі він не має, оскільки вони їздили на пляж купатися та попросив надати можливість відвезти дитину додому. На що поліцейські відмовили.

Вказує, що працівники поліції вводили його в оману, кажучи, що він може відмовитися від проходження медичного огляду, оскільки це не обов`язково, займе в часі більше ніж дві з половиною години та потім він зможе відстоювати своїй права у суді.

Також вказує, що працівниками поліції було здійснено на нього психологічний тиск, незважаючи на те, що поряд була налякана дитина, яка постійно плакала, тобто поліцейськими було створені такі умови, що він погоджувався їхати на медичний огляд тільки після того, як дитина буде передана батькам.

За таких обставин, у нього не було ні умислу, ні мети відмовитися та не проходити медичний огляд на стан сп`яніння, оскільки фактично працівники поліції поставили його в такі умови, що він був позбавлений можливості проходити такий огляд.

Крім того, працівники поліції не повідомили йому про виявлення зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, одразу запропонувавши пройти огляд в медичному закладі, при цьому в протоколі зазначено, що зіниці очей не реагують на світло, але при перегляді відео чітко зафіксовано, що поліцейський не проводив будь-яких дій з метою з`ясування реагують зіниці очей на світло, чи ні. Апелянт звертає увагу на практику Дніпровського апеляційного суду (справа № 206/2997/23, постанова від 31.10.2023).

На відеозапису чітко видно, що у нього будь-яких видимих ознак наркотичного сп`яніння не вбачається, він логічно та чітко відповідає на запитання працівника поліції, спокійно веде розмову, не намагаючись віддалитися, щоб приховати ознаки сп`яніння.

Також всупереч чинному законодавству його не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та запису з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, при складання протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та відповідних Інструкцій, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто увагу, що потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Враховуючи, що апелянт просить постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2024 скасувати, прийняти нову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Чернець В.М. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Додатково суду ОСОБА_1 заявив, що свою вину не визнає, оскільки хоча і керував мотоциклом без шолому та без відповідної категорії водійських прав, але не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, лише прохав працівників патрульної поліції спочатку відвести племінницю додому або передати її батькам.

Захисник Чернець В.М. додатково зазначив, що у працівників патрульної поліції не було жодних підстав направляти ОСОБА_1 до лікарні на медичний огляд, оскільки у водія не було виявлено жодних ознак наркотичного сп`яніння. Також захисник стверджував, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що водій ОСОБА_1 не зупинився на законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протоколи про адміністративні правопорушення, рапорт працівника поліції, копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та відеозапис з нагрудних бодікамер працівників патрульної поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 830134 від 20.07.2024 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП (а.с.17), 20.07.2024 року о 15.30 годині у м. Кам`янське по пр. Наддніпрянському, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kovi» JNR 250 без шолома, чим порушив п.п 2.3.2 ПДР України. На законну вимоги співробітників поліції зупинитися, подану за допомогою спеціальних звукових сигналів, проблескових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "Испугался, так как нет соответствущей категории". Крім того зафіксовано, що тимчасово було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 830135 від 20.07.2024 року щодо ОСОБА_1 , складеного за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 20.07.2024 року о 15.30 годині у м. Кам`янське по пр. Наддніпрянському, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kovi» JNR 250, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "т.к. ехал с ребенком, а забрать его было некому, відмовився від проходження, был трезв". Крім того зафіксовано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавалось. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 направлений до закладу охорони здоров`я 20.07.2024 о 16 годині 15 хвилин у зв`язку з виявленими у нього у результаті огляду, проведеного поліцейським, ознак сп`яніння: почервоніння очей, поведінка, що не відповідає дійсності. Медичний огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення (а.с.4).

Відповідно до рапорту інспектора поліції, поліцейськими було зупинено водія мотоцикла з дитиною, які перебували без захисних шоломів. Під час перевірки документів встановлено, що транспортний засіб не зареєстрований в установленому законом порядку; водієм було порушено правила перевезення дітей, водій не мав посвідчення водія відповідної категорії; не зупинився на вимогу працівників поліції, подану за допомогою синього та червоного проблескових маячків, чим порушив відповідні пункти Правил дорожнього руху України. Під час примусової зупинки транспортного засобу було встановлено водія - ОСОБА_1 , у якого були явні ознаки наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагують на світло). На вимогу проїхати до медичного закладу на встановлення стану наркотичного сп`яніння, останній відмовився, не зважаючи на попередження про складання протоколу. Був складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2645063 від 20.07.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 1 файлі на одному диску долученого до матеріалів справи (а.с.8).

Так, на єдиному відеофайлі міститься безперервний запис з нагрудних камер працівників поліції.

Video ID: f50b2eea3d0b7b7f83afb2f6ce03b9f7

Video ID: 997293c94d6333f7f2f74110ce4c51f

Початок запису: 20.07.2024 15:34:40

Кінець: 20.07.2024 16:32:00

Записано: 0151139 ( ОСОБА_2 )

ID реєстратора: 796721

На відеофайлі видно, що працівники поліції на службовому автомобілі переслідують транспортний засіб, за допомогою звукових сигналів висувають вимогу водію мотоцикла зупинитись. Після зупинки, поліцейський підходить до мотоцикла, за кермом якого перебуває, як пізніше буде вставлено ОСОБА_1 , позаду нього, на пасажирському сидінні - дівчинка. Працівник поліції попросив водія заглушити мотор мотоцикла та запитав, чому він тікав від співробітників поліції.

ОСОБА_1 сказав:"Испугался, регистрации нет".

Водію повідомлено, що відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" ведеться відеофіксація події. Також повідомлено, що водій не зупинився на вимогу поліцейських, подану за допомогою спецсигналів.

На вимогу до ОСОБА_1 надати посвідчення водія, останній вказав, що він не має відповідної категорії на право керування мотоциклом.

На відеозапису видно, що працівниками поліції було встановлено особу водія, з`ясовано його анкетні дані. Далі зафіксовано оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ознайомлення з постановою ОСОБА_3 , яку він підписав.

На запитання працівник поліції, чи вживав водій що-небудь, ОСОБА_1 вказав, що ні, возив племінницю купатися.

Поліцейський вказав, що поведінка водія є неадекватною, оскільки поряд на транспортному засобі перебуває його маленька племінниця, однак він їхав на червоний сигнал світлофору, водій і його пасажир при цьому перебувають без захисних шоломів.

О 15:58:37 працівник поліції висунув ОСОБА_1 вимогу проїхати до лікарні для проведення медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 відповів:"Я ничего не употреблял, мне бояться нечего. Мне на работу сейчас, на смену. Сам себе создал кучу проблем" .

Працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 може відмовитися від проведення медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння, однак ними буде складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду.

ОСОБА_1 зазначив: "Сейчас ОСОБА_5 придет домой, скажет, что меня полиция забрала -и дома будет истерика. Войдите в мое положение. Я испугался".

О 16:09:39 годин запису працівники поліції вдруге запропонував ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад для проведення медичного огляду на перебування в стані наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка останнього не відповідає обстановці, що є ознакою наркотичного сп`яніння. Повідомивши, що процедура медичного огляду водія займає приблизно 2, 5 години, тому йому необхідно зателефонувати родичам, щоб забрали дитину.

ОСОБА_1 вказав, що у нього немає телефону, він просто злякався.

Далі поліцейський зазначив, що якщо ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду, щодо нього буде складено протокол, а у суді він буде відстоювати свою позицію. Та запитав, чи їхати за кермом мотоцикла з дитиною на швидкості мінімум 70 км/год - не було йому страшно?

ОСОБА_1 вказав:"Если я поеду, не успею на работу, я там один. Плюс с ребенком как мне разобраться. Плюс, как я поеду на дачу? Отпустите без протокола."

О 16:14:08 годин ОСОБА_1 знову запропоновано поїхати до лікарні для проведення медичного огляду та вирішити питання, щоб дитину хтось забрав.

ОСОБА_1 сказав, що він зараз без телефону, номер телефону родичів, кому можливо зателефонувати, щоб забрали племінницю - не знає. Просив увійти в його положення.

На запитання поліцейського чия це дитина повідомив, що це донька брата, але він не пам`ятає номер телефону брата, щоб йому зателефонувати.

На запитання поліцейського про його остаточне рішення, ОСОБА_1 попросив відпустити його без протоколу.

Далі працівник поліції повідомив, що зараз щодо ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Потім на відео зафіксовано, як працівниками поліції оформляється протокол про адміністративне правопорушення, направлення на проходження медичного огляду, акт огляду.

Video ID: 102275840e2dffe2f0e552388023e79a

Початок запису: 20.07.2024 16:28:00

Кінець: 20.07.2024 16:33:03

Записано: 0175352 ( ОСОБА_4 )

ID реєстратора: 799074

На відео зафіксована складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення ОСОБА_1 .

Отже, зазначені на відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколах про адміністративні правопорушення інформації спростовують апеляційні твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що матеріали провадження не містять доказів його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у невиконанні водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та у відмові від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому, хоча вказаний відеозапис і не містить відеозапису саме керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та невиконання ним вимог поліцейських про зупинку, на що звертає увагу апелянт, але на відео зафіксовано, як працівниками поліції здійснюється переслідування транспортного засобу, водію якого висувається вимога про зупинку. Далі, після зупинки службового автомобіля, співробітник поліції підійшов до мотоциклу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , позаду нього сиділа дівчинка, попросив водія заглушити мотор мотоцикла та запитав, чого останній втікав від поліції. На що ОСОБА_1 сказав, що перелякався, крім того у нього немає свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відповідної категорії на право керування. При цьому водій ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, що працівники поліції переслідували саме його під час керування мотоциклом та про те, що вони висували йому вимогу про зупинку, зазначивши, що чув спецсигнали про зупинку, однак злякався, оскільки на мав відповідних документів. Отже, наданий поліцейськими відеозапис в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення, допущені працівниками поліції в частині не здійснення в даному випадку відеозапису моменту виявлення або фіксування правопорушення, у зв`язку з чим даний відеозапис не можна приймати до уваги, апеляційний суд відкидає, як необґрунтовані, оскільки обставини вчинення адміністративних правопорушень підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи, при цьому на наявному відеозаписі зафіксовано факт визнання ОСОБА_1 факту керування траспортним засобом, факту невиконання ним вимог поліцейського про зупинку, оскільки він злякався, бо не мав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та водійського посвідчення відповідної категорії, а також факт відмови від проходження запропонованого медичного огляду.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт невиконання ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а зазначає про відсутність у справі належних доказів його вини у вчиненні інкримінованих правопорушень, посилаючись не те, що протоколи про адміністративні правопорушення та рапорти працівників поліції не підтверджують вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки поліцейські є заінтересованими особами.

На переконання апеляційного суду, такі твердження апелянта не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення ОСОБА_1 та складання щодо нього адміністративних матеріалів були застосовані за допомогою технічних засобів відеозапису, про що вказано у протоколах про адміністративні правопорушення та долучено відповідний диск як додаток. При цьому посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом судовий прецедент. Отже рішення апеляційного суду, зокрема й те, на яке посилається апелянт, не створює правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні. Правові позиції КАС Верховного Суду, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, про відсутність у нього умислу та мети відмовитися від проходження медичного огляду; про те, що працівники поліції вводили його в оману, вказавши, що він може відмовитися від проходження медичного огляду, оскільки це не обов`язково, займе в часі більше ніж дві години, а потім він зможе відстоювати свої права у суді, а також про те, що працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, оскільки поряд була налякана дитина, створили такі умови, що він погоджувався їхати на медичний огляд тільки після того, як дитина буде передана батькам - не є слушними.

Як було зазначено вище, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що останніми було здійснено переслідування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який не зупинився на законну вимогу поліцейських, їхав з великою швидкістю, водій та його пасажир - малолітня дівчинка, були при цьому без захисних шоломів. Після зупинки транспортного засобу, на запитання поліцейського, ОСОБА_1 вказав, що втікав, бо перелякався, оскільки не має свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відповідної категорії посвідчення водія. Далі співробітник поліції повідомив, що вважає таку поведінку водія неадекватною, також вказав, що у водія червоні очі, а зважаючи на те, що поряд з останнім на мотоциклі була дитина, однак він проїхав на червоний сигнал світлофор зі швидкістю мінімум 70 км/год, не зупинився на вимогу працівників поліції, тому є підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння і запропонував пройти медичний огляд та зателефонувати батькам дівчинки, щоб її забрали, оскільки процедура медичного огляду триватиме близько 2,5 години. ОСОБА_1 вказав, що телефонувати він не буде, оскільки не має телефону, а скористатися телефоном поліцейських не може, так як не пам`ятає жодного номеру телефону родичів. Також вказав, що якщо він погодиться поїхати до медичного закладу, то не встигне на роботу, а коли племінниця дома розкаже, що його забрали працівники поліції, то вдома буде істерика. Жодного прохання ОСОБА_1 відвезти дитину додому, про що він вказує в апеляційній скарзі, на відеозапису не зафіксовано.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозапису, не свідчить про застосування до нього будь-якого тиску чи нерозуміння ним подій, що відбуваються довкола, навпаки водій ОСОБА_1 декілька разі пропонував поліцейським пожаліти його та відпустити без протоколу, незважаючи на те, що останньому було повідомлено про фіксування події на бодікамери. Поведінка водія дійсно не відповідала дійсності, була неадекватною, з огляду на кількість допущених ОСОБА_1 порушень вимог ПДР та одночасне перебування поряд з ним малолітньої дитини, про що і було зазначено працівниками поліції у складених процесуальних документах.

Працівниками поліції було роз`яснено водію ОСОБА_1 порядок проходження медичного огляду у медичному закладі, куди він буде доставлений поліцейськими, вказано приблизний час її проведення - 2,5 години. Також повідомлено, що у разі відмови водія від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, розгляд якого буде здійснено судом, де ОСОБА_1 буде мати можливість відстоювати свою позицію.

Тобто, наявними матеріалами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, підтверджується, що дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи, стороною захисту не було надано будь-яких відомостей та доказів щодо визнання дій працівників поліції 20 липня 2024 року неналежними та протиправними, як не було надано і жодних доказів щодо застосування до ОСОБА_1 будь-якого тиску чи погроз з боку поліцейських.

Відсутність фіксації на відеозапису проведення поліцейським дій з метою з`ясування, чи реагують зіниці очей ОСОБА_1 на світло та відсутність видимих ознак перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, не спростовують встановлених обставин адміністративного правопорушення.

Так, згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 №1103, з наступними змінами).

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло та поведінка, яка не відповідає дійсності, що і було зафіксовано на відеозаписі, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та рапорті працівника поліції.

Зазначені працівникам поліції ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у водія ОСОБА_1 відповідають ознакам наркотичного сп`яніння, визначеним законодавцем у п. 4 Наказу № 1452/735 МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння працівники поліції повідомили ОСОБА_1 та лише після цього запропонували пройти медичний огляд у медичному закладі. Тобто неправильного застосування норм матеріального права щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння, зазначення їх у протоколі про адміністративне правопорушення і фіксування таких ознак, про що вказує апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний переглядом не встановлено.

Не є обґрунтованими і твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що у порушення вимог ст. 41 Закону України "Про національну поліцію", поліцейські негайно не повідомили батьків або усиновителів, опікунів, піклувальників, орган опіки та піклування про місце перебування неповнолітньої дитини.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 41 Закону України "Про національну поліцію", поліцейське піклування може здійснюватися щодо неповнолітньої особи віком до 16 років, яка залишилася без догляду.

Поліцейське піклування має наслідком щодо:

1) осіб, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, - передання батькам або усиновителям, опікунам, піклувальникам, органам опіки та піклування.

Як було встановлено судом та не заперечується ОСОБА_1 , на прохання поліцейських зателефонувати комусь із родичів, щоб приїхали забрали племінницю ОСОБА_1 , останній вказав, що не має телефону та не пам`ятає жодного номеру телефону родичів, тому не може зателефонувати. Жодних вимог чи прохань відвезти дитину додому працівникам поліції ОСОБА_1 не висував.

Крім того, дитина без догляду залишена не була, тому у працівників поліції не було законних підстав застосовувати такий захід, як поліцейське піклування.

Посилання апелянта на те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, не спростовують факту відмови водія від виконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, факту відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, та не впливають на його відповідальність за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у невиконані ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року, чим було порушено вимоги п. 2.4, п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаних правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема і доводам сторони захисту про наявність підстав для закриття адміністративного провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-36 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративних правопорушень.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО