ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2627/24
Номер провадження: 33/819/149/24
Головуючий у першій інстанції: Рєпін К.К.
Доповідач: Калініна О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.,

при секретарі Литвиненко Т.О.

за участю адвоката Трембача М.В., Череднюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Трембача Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Адвокат Трембач М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 11.07.2024 року. Провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою що винесена без врахування усіх обставин справи.

Суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом необґрунтовано відхилене подане захисником клопотання про визнання відеозапису, долученого до матеріалів справи, неналежним доказом та безпідставно взяв його до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_1 . Всупереч п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних записів , що мають функції фото- і кінозйомки відеозйомка обставин подій даного правопорушення починається з моменту коли ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля, а не коли перебуває за кермом. При цьому ОСОБА_1 заперечує факт того , що він взагалі керував автомобілем. Надалі знятий на зупинці припаркований автомобіль не свідчить про керування ним ОСОБА_1 .

З посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначає, що зафіксована подія не відтворює факт керування ОСОБА_1 транспортним засобам, а тому вимога до нього пройти огляд на стан сп`яніння, як до особи яка не керує автомобілем, не є правопорушенням в сенсі ч.1 ст.130 КУпАП.

Причини зупинки авто не повідомлено, що є порушенням ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію, тому зупинка була безпідставною та незаконною. Оскільки причин для зупинки у поліцейських не було, то всі добуті докази отримані в процесі таких дій є недопустимими та неналежними, зокрема і протокол про адміністративне правопорушення від 16.02.2024 року.

З відеозапису видно, що поведінка ОСОБА_1 під час оформлення протоколу була врівноваженою, жодних ознак алкогольного сп`яніння з відеозапису події не вбачається.

Зауваження, викладені інспектором у рапорті щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук не відповідають ознакам сп`яніння, передбаченим Інструкцією.

Наявний у справі відеозапис не дає можливості стверджувати процесуальну приналежність до обставин справи, які викладені у протоколі, оскільки уповноважена особа зобов`язана внести відомості до графи « до протоколу додаються» про усі докази , які він зібрав у відповідності до ст. 251 КУпАП і які він вважає такими, що доводять вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час складання протоколу співробітник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду адвокат Трембач М.В. та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Мотиви суду.

У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як слідує із постанови суду від 11 липня 2024 року судом встановлено, що ОСОБА_1 16.02.2024 року о 08:50 год. по вулиці Робочій , 193 у м. Херсоні, керував транспортним засобом Kia, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5.ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , як видно, суд побудував на даних, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №248029 від 16.02.2024, у якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Вказано ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. У вказаному протоколі ОСОБА_1 вказав, що з порушенням згоден, випив вчора 0, 5 л. пива. Також ОСОБА_1 у протоколі власним підписом підтвердив, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У протоколі вказано, що до нього додається відео.

- рапорті поліцейського, в якому зазначено, що 16.02.2024 року під час несення служби у складі наряду поліції близько 08:51 год за адресою вул. Робоча, 193 у м. Херсоні було зупинено автомобіль КІА д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Крім цього водій повідомив що напередодні вживав алкогольні напої. На місце викликано наряд СРПП, які запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння на що водій відмовився. Щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 248029 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського на якому, зафіксовано, як водій ОСОБА_1 відмовився від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера та у закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 вказав, що саме він керував транспортним засобом та зазначив, що випив пива.

Здійснюючи перегляд вказаної постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує наступне.

За приписами п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з допомогою спеціальних технічних засобів та у медичному закладі тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку сукупності доказів, які були надані органом, що складав протокол та стороною захисту і дійшов висновку, що вони у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п 2.5 ПДР , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №248029 від 16.02.2024, в якому зазначено , що 16.02.2024 року о 08:50 год. в м. Херсоні по вул. Робочій, 193 ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА Каренс д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння , а саме- різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в медичному закладі та продути алкотестер Драгер відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, відомості про відмову водія від огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера та у медичному закладі , зазначені додатки до протоколу, а саме рапорт, відео, п/в, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, що виявлені у ОСОБА_1 відповідають ознакам алкогольного сп`яніння, зазначеним у п. 3 Інструкції.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не вбачається у ОСОБА_1 ознак сп`яніння слід відхилити, оскільки у протоколі вказано, що були виявлені такі ознаки різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. У п.2.3 Інструкції визначено, що поліцейський керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що відеозапис не вказаний у додатку до протоколу суперечить матеріалам справи, оскільки як видно у протоколі зазначено, що до нього додається рапорт, відео та посвідчення водія.

Протокол про адміністративне правопорушення оцінений судом у сукупності з іншими доказами, і обставини, які в ньому зазначені підтверджуються, рапортом поліцейського, доданим до протоколу відеозаписом.

Обставини , які вказані у протоколі узгоджуються із відомостями , що зафіксовані на відеозаписі, який був предметом дослідження суду першої інстанції на якому, зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера та у закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував транспортним засобом та зазначив, що випив пива.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і відеозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Доданий поліцейським до протоколу відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості вірно враховані судом при винесенні рішення.

Те, що відеозапис, який було надано до суду не є безперервним, саме по собі не доводить, що з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків відеозапис вівся не безперервно, як на те вказує апелянт та може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а доданий до протоколу відеозапис фіксує саме ті обставини, які підлягають доказуванню при розгляді справи за ч. 1 ст.130 КУпАП

Апелянтом не порушувалося , як видно перед судом та під час апеляційного розгляду клопотання про витребування безперервного відеозапису фіксування обставин правопорушення 16.02.2024 року щодо ОСОБА_1

КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а досліджений судом першої інстанції відеозапис фіксує саме ті обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто обставини за яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки з допомогою алкотестера так і у медичному закладі.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюються.

Твердження апеляційної скарги про те, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем до його зупинки, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Нормами ст. 266 КУпАП передбачено, що поліцейським має бути застосовані технічні засоби відеозапису саме під час проведення огляду на стан сп`яніння, і відповідно технічними засобами має бути зафіксована відмова водія прийти огляд на стан сп`яніння.

Разом із тим, нормами КУпАП не передбачено, що інші обставини , які підлягають встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП мають бути доведені лише відеозаписом.

Ці обставини встановлюються сукупністю доказів, визначених ст. 251 КУпАП України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку сукупності досліджених доказів.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.02.2024 року, до змісту якого ОСОБА_1 не було внесено заперечень та який за приписами ст. 251 КУпАП є самостійним доказом зазначено, що ОСОБА_1 у вказані у протоколі час та місці керував транспортним засобом КІА Каренс д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння , а саме- різкий запах акоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в медичному закладі та продути алкотестер Драгер відмовився.

У протоколі ОСОБА_1 надав власноручні письмові пояснення «з порушенням згоден, почуваю себе нормально, випив вчора 0, 5 л. пива». Підписом у протоколі ОСОБА_1 зазначено, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Отже, як видно ОСОБА_1 погодився із всіма зазначеними у протоколі обставинами , жодних заперечень з приводу того , що він не керував транспортним засобом в момент коли до нього підійшли працівники поліції він не зазначав.

З дослідженого судом першої інстанції відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу підтвердив факт керування ним автомобілем.

В наявному у справі рапорті зазначено, що 16.02.2024 року під час несення служби у складі наряду поліції близько 08:51 год за адресою вул. Робоча, 193 у м. Херсоні було зупинено автомобіль КІА д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Крім цього водій повідомив що напередодні вживав алкогольні напої. На місце викликано наряд СРПП, які запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння на що водій відмовився. Щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 248029 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Зміст обставин, які зафіксовані у цьому рапорті поліцейського узгоджуються з обставинами зафіксованими у протоколі та поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обставини, що підтверджуються рапортом (поясненнями ) посадових осіб, що порушили провадження у справі про адміністративне правопорушення , які узгоджуються з іншими доказами у справі, можуть бути визнані судом належними доказами та прийняті до уваги судом.

Апеляційний суд за наведеного відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не був водієм автомобіля в момент зупинки, які спростовуються сукупністю покладених в основу постанови доказів.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечив дійсність занесених до протоколу пояснень, та факт керування транспортним засобом, пояснивши це тим, що пояснення писав під диктовку працівників поліції, а його згода із обставинами, зазначеними у протоколі була викликана тиском та погрозами з боку працівників поліції.

Така позиція ОСОБА_1 оцінюється критично, вона суперечить дослідженим та покладеним в основу судового рішення доказам.

Доказів оскарження та визнання у встановленому законом порядку неправомірності дій поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), суду не надано. Доводів про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння стала наслідком застосування тиску з боку поліцейських чи інших неправомірних дій, в апеляційній скарзі захисник не наводив.

Відповідно до ст. 267 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Як видно ОСОБА_1 чи його захисником дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження ОСОБА_1 щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу і формуванні справи про адміністративне правопорушення не є прийнятними , оскільки незаконність їх дій не встановлена судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Посилань на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності апеляційна скарга не містить.

Спростовуючи факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апелянт при цьому в апеляційний скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не було повідомлено про причини зупинки , тому зупинка є безпідставною. Такі доводи апеляційної скарги суперечать доводам апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом вказаному у протоколі місці та час.

Посилання в апеляційній скарзі як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено причини зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції як водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, слід відхилити, оскільки правомірність причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не підлягає доказуванню у даній справі.

Незгода з діями працівників поліції могла бути підставою для оскарження їх дій. Не міститься у справі відомостей про оскарження правомірності дій поліцейських щодо зупинки автомобіля .

Правові висновки , викладені у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17 не є релевантними у даній справі.

Посилання апелянта як на підставу для скасування постанови суду на обставини які були встановлені у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а також не є обґрунтованими.

За приписами ст. 13 Закону України " Про судоустрій та статус суддів " висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, тобто висновки саме щодо застосування норми права, а не будь-якого іншого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд першої інстанції чи апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

Судове рішення, на яке посилається апелянт ухвалене за приписами КАСУ та щодо фактичних обставин справи, які не є релевантними до справи щодо ОСОБА_1 , правовідносини не є подібними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд постановив оскаржуване рішення без оцінки усіх доказів про справі не є обґрунтованими.

Не можна визнати підставою для скасування оскаржуваної постанови ту обставину, що ОСОБА_1 16.02.2024 року самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння і за результатами його розгляду такий стан не підтверджувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним адміністративним правопорушенням і саме судом першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.02.2024 року відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.5. ПДР.

Суд мотивував свої висновки, дав належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що з наведених в апеляційній скарзі підстав постанова суду від 11.07.2024 року скасуванню не підлягає.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката з наведених вище підстав слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Трембача Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КПК.

Суддя О.В. Калініна