Провадження № 33/824/3321/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка Максима Юрійовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 березня 2024 року серії ААД № 721030 24 березня 2024 року о 01 год. 30 хв., в м. Києві по проспекту Берестейському, 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. вказує про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння ніяким чином працівниками поліції виявлено та перевірено у ОСОБА_1 не було, матеріали відеозапису цього не містять. У протоколі працівниками поліції вказано формально ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки на відеозаписі працівники поліції вказують інші ознаки, такі як зіниці очей, що не реагують на світло та тремтіння пальців рук, які також є формальними та ніяким чином працівниками поліції не перевірялися. Працівниками поліції не було відповідно до вимог закону зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з матеріалів відеозапису година 01:52 (початок огляду) працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд тільки за допомогою спеціального приладу «Драгер». На пропозицію працівниками поліції ОСОБА_1 не відмовлявся, погодився пройти огляд, але бажав, щоб йому належним чином працівники поліції пояснили підстави зупинки та підстави проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вказані працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння не відповідали дійсності. Згідно матеріалів відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він відмовляється від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку, а саме на місці зупинки та у медичному закладі, що передбачено ч.3 ст. 266 КУпАП та відповідним Порядком. Чинне законодавство не дає поліцейському права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку незгоди водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу без направлення його до медичного закладу, проведення огляду, в якому і буде мати наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності. Направлення на огляд у медичному закладі було складено працівниками поліції формально, оскільки ОСОБА_1 не вручалося, час в ньому зазначений 01:40 год., тобто, до початку пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки. Наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції ОСОБА_1 належним чином роз`яснено не було. У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , а саме у фабулі протоколу не вказано, які дії ОСОБА_1 вчинив з метою ухилення від огляду, тобто, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП розкрита не в повній мірі.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння (п.2.5 ПДР).

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 24 березня 2024 року. Під час зупинки працівниками поліції водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгера, на що останній з початку погодився (відеозапис 01:41:46 хвилина). Під час спілкування працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та тремтіння пальців рук (відеозапис 01:43:05, 01:52:18 хвилини).

Разом з тим, після того як працівник поліції доставив прилад Драгер поліцейський знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер або у лікаря нарколога та запитав чи згоден ОСОБА_1 з проходженням огляду, на що ОСОБА_1 , не висловивши згоди, почав ставити поліцейському запитання, в тому числі, і про підстави його зупинки (відеозапис 01:52:00).

Поліцейський пояснив ОСОБА_1 підстави огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та тремтіння пальців рук. Поліцейський тричі пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, п. 2.5 ПДР. На третє запитання поліцейського чи готовий ОСОБА_1 пройти огляд, останній відповів, що не потрібно йому нічого пропонувати (01:52:55).

Така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з наданого суду відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер або у лікаря нарколога, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я.

Не висловлення ОСОБА_1 прямої відмови від проходження огляду, не спростовує наявності такого факту, оскільки останній не висловив згоди на проходження огляду, не пройшов його, задавав поліцейському запитання, на які він вже отримував відповіді, ігноруючи, при цьому, пропозицію поліцейського пройти огляд та свій обов`язок виконати вимоги поліцейського.

Зазначена поведінка особи, що притягується до адміністративної відповідальності, беззаперечно свідчить про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про не вручення йому направлення на огляд у медичний заклад, слід звернути увагу на наступне.

Пунктом 8 та 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що доставка особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що копія направлення має бути вручена особі, щодо якої передбачається проведення огляду.

Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості висновків місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв