Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/416/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення: за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень; за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень.

Відповідно до ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 , остаточне адміністративне стягнення, шляхом поглинення менш суворого стягнення більш суворим, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.,

за участю:

захисника ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватою у тому, що вона 05.05.2024 о 21:10 год. керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 96 не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла зіткнення з бордюрним каменем. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 порушила п.12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_2 05.05.2024 о 21:10 год. керувала транспортним засобом марки «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 96, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився відповідно до встановленого законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, результат якого склав 1,55 ‰, з яким водій погодилася. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом передачі автомобіля тверезому водію. Таким чином, ОСОБА_2 порушила п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, захисник Шалига Є.С. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження даної постанови. За наслідком розгляду апеляційної скарги просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою провадження у справі стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що під час розгляду ОСОБА_2 не була присутня, оскільки не була повідомлена належним чином. Копію рішення суду від 17.07.2023 року було отримано нею поштою 27.07.2024 року.

З метою реалізації права на подачу апеляційної скарги, ОСОБА_2 29.07.2024 року звернулася з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, до Ленінського районного суду м.Кіровограда, однак, у зв`язку з відпустками відповідальних працівників суду, до 05.08.2024 року матеріали справи їй для ознайомлення надані не були.

Враховуючи, що встановлений ст.294 КУпАП 10-ти денний строк з моменту винесення постанови від 17.07.2024 року на апеляційне оскарження був пропущений не з вини ОСОБА_2 , а також у зв`язку із її юридичною необізнаністю, укладення договору з адвокатом 05.08.2024 року, просить визнати поважною причиною пропуску строку та його поновити.

Щодо апеляційних вимог захисник зазначає, що всупереч ст. 286 КУпАП судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2 , якій очевидно не було відомо про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - 17.07.2024 року, оскільки будь-які сповіщення нею не отримувалися.

Зазначені в оскаржуваній постанові судом твердження про те, що ОСОБА_2 належно сповіщалася про час і місце розгляду справи не відповідають дійсності, оскільки насправді в травні 2024 року ОСОБА_2 була отримана повістка про розгляд справи не на 17.07.2024 року, а на 17.06.2024 року (копія додається).

17.06.2024 року ОСОБА_2 з`явилась до суду, проте їй було повідомлено, що цього дня справа не розглядатиметься, і про дату наступного засідання її повідомлять. Натомість 27.07.2024 року ОСОБА_2 отримала постанову про накладення на неї адміністративного стягнення від 17.07.2024 року, і дізналася, що судовий розгляд відбувся без її участі.

Всупереч вказаним вимогам статті 268 КУпАП, судом першої інстанції справу 17.07.2024 року розглянуто за відсутності ОСОБА_2 , яка, через неповідомлення її про дату та час засідання, не мала змоги прибути до Ленінського районного суду м Кіровограда та реалізувати своє право на захист, а саме надати суду пояснення по суті справи.

Внаслідок вищенаведеного, суд першої інстанції, провівши «заочний» судовий розгляд прийшов до висновку що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП при наведених у вищевказаних протоколах обставинах, підтверджується доказами у справі.

Однак, якби суд дотримався вимог закону щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи та надання їй тим самим можливість для захисту, шляхом надання пояснень, він би мав можливість переконатися, що версія обвинувачення - працівників поліції, які склали протокол про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.130 КУпАП - вчинення ДТП, та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 21.10 год. 05.05.2024 року належним чином не доведена і «поза розумним сумнівом» не підтверджується наявними у справі доказами.

Так, як стверджує ОСОБА_2 , в дійсності 05.05.2024 року вона за кермом автомобіля «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 не перебувала. Вказаний автомобіль належить її чоловіку ОСОБА_3 , який ним користується. Вона користується належним їй автомобілем Кіа Піканто. 05.05.2024 року о 21.10 вона перебувала в гостях у своїх знайомих - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 де на протязі вечора вживала «Шампанське». Близько 21 години по телефону вона дізналася від свого чоловіка ОСОБА_3 про те, що він потрапив у ДТП по вул.Шевченка, 96. Прибувши за проханням ОСОБА_3 з ОСОБА_4 на вказану адресу до прибуття працівників поліції, вона побачила там автомобіль чоловіка, який врізався в бетонну огорожу будинку по АДРЕСА_2 . Її чоловік ОСОБА_3 повідомив, що він вчинив ДТП, але не має документів при собі, через що під час дії воєнного стану його затримають, і тому попросив її, щоб вона «взяла вину на себе», а потім він прийде до суду і розповість, як було насправді. Вона спочатку не погоджувалась, але потім ОСОБА_3 її вмовив. Коли приїхали поліцейські, вона повідомила, що саме вона була за кермом, і на неї склали протоколи.

Таким чином ОСОБА_2 заперечує факт вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з наведеного захисник вважає, що працівники поліції незаконно склали протоколи по ст.124 та ст.130 КУпАП на ОСОБА_2 - особу, яка в дійсності транспортним засобом не керувала.

На переконання захисника районний суд формально і з грубими порушеннями ст.268 КУпАП розглянув справу, фактично позбавив ОСОБА_2 можливості надати відповідні пояснення, що призвело до передчасного та помилкового висновку щодо її винуватості.

Виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи, що згідно з нормами ст. 62 Конституції України особа не повинна доводити свою невинуватість й будь-які звинувачення мають підтверджуватися доказами зібраними у законний спосіб і не ґрунтуватись на припущеннях, а сумніви тлумачитися на її користь, винесена судом першої інстанції постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової про закриття вказаного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події та складу інкримінованих ОСОБА_2 адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника адвоката Шалигу Є.С., які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та задоволення апеляційної скарги захисника виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи доводи захисника про поважність пропущеного строку на подання апеляційної скарги, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_2 , як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами - чч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції у повному обсязі не були дотримані.

У підтвердження винуватості вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази наявні у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №743843 від 05.05.2024, стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.05.2024; копією посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 ; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №609934 від 05.05.2024 за ч.1 ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом алкотестера DRAGER №7510, згідно з яким рівень алкоголю в крові ОСОБА_2 склав 1,55%; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, згідно якого засіб вимірювальної техніки «Alcotest 7510» відповідає вимогам ДСТУ OIML R126:2014 Доказові аналізатори видихуваного повітря, яке чинне до 07.06.2024; відеозаписом з камери «Bodycam» де ОСОБА_2 неодноразово зазначала про те, що вона керувала автомобілем.

Під час апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №743843 від 05.05.2024 ОСОБА_2 05.05.2024 о 21:10 год. керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 96 не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла зіткнення з бордюрним каменем. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №609934 від 05.05.2024 ОСОБА_2 05.05.2024 о 21:10 год. керувала транспортним засобом марки «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 96, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився відповідно до встановленого законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, результат 1,55 ‰, з яким водійка погодилась, чим порушила п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що автомобіль «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 належить її чоловіку ОСОБА_7 , вона має інший автомобіль Кіа Піканто, яким користується. 05.05.2024 року вона за кермом автомобіля «Mitsubishi outlander» не перебувала. В той день близько 21.10 вона перебувала в гостях у своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де на протязі вечора вживала «Шампанське». Близько 21 години їй зателефонував її чоловік ОСОБА_3 та повідомив, що він потрапив у ДТП по АДРЕСА_2 , та попросив її приїхати. Прибувши на вказану адресу до прибуття працівників поліції, вона побачила там автомобіль чоловіка, який врізався в бетонну огорожу будинку. Її чоловік ОСОБА_3 повідомив, що він вчинив ДТП, але не має документів при собі, через що під час дії воєнного стану його затримають, а тому попросив її, щоб вона «взяла вину на себе». Вона спочатку не погоджувалась, але потім ОСОБА_3 її вмовив. Коли приїхали поліцейські, вона повідомила, що саме вона була за кермом, і на неї склали протоколи.

Допитаний апеляційним судом ОСОБА_3 повідомив, що 05.05.2024 року близько 21.30 він на своєму автомобілі «Mitsubishi outlander» по вул. Шевченка, у м. Кропивницькому потрапив у ДТП. Місце пригоди залишив, оскільки не мав ніяких документів. Зняв з автомобіля номерні знаки та зателефонував дружині і попросив щоб вона сказала, що саме вона перебувала за кермом.

Свідок ОСОБА_6 повідомила апеляційному суду, що вона 05.05.2024 перебувала з родиною у себе дома за адресою: АДРЕСА_2 . Почула звук на вулиці біля подвір`я та вийшла на вулицю. Побачила автомобіль, який зіткнувся з бетонним бордюром біля її будинку. За кермом вказаного автомобіля перебував чоловік. Після приїзду поліцейських вона їм неодноразово повідомляла, що за кермом автомобіля була не дівчина а інший чоловік. Однак її покази поліцейські до уваги не взяли. При цьому зазначила, що з ОСОБА_2 вона не була раніше знайомою.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надали покази про те, що дійсно 05.05.2024 року ОСОБА_2 перебувала у них в гостях. Близько 21.10 їй зателефонував її чоловік ОСОБА_3 та повідомив, що він потрапив у ДТП, вказав адресу та попросив її приїхати та щоб вона сказала що саме вона була за кермом, оскільки у нього були відсутні документи. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 прибули на вказану адресу де остання повідомила працівникам поліції, що вона скоїла ДТП.

З переглянутого відеозапису убачається, що поліцейські прибули на місце пригоди за участю транспортного засобу «Mitsubishi outlander», без номерних знаків. Водія на місці пригоди немає. Через деякий час на місці пригоди з`явилась ОСОБА_2 та повідомила поліцейським, що вона перебувала за кермом та потрапила у ДТП. Свідок, яка проживає у будинку поруч повідомила поліцейським, що не дівчина була за кермом та запитувала у неї чому вона це каже. В подальшому поліцейськими у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 було проведено її огляд на стан сп`яніння.

Окрім визнання ОСОБА_2 зафіксованого на відеозаписі про те, що саме вона керувала автомобілем «Mitsubishi outlander», державний номерний знак НОМЕР_4 .05.2024 о 21:10 год. в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 96, об`єктивних даних немає. При цьому, зазначені обставини у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №743843 та серії ААД №609934 від 05.05.2024, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, спростовуються показами свідків у справі. Дані покази свідків приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки вони у повній мірі підтверджуються відеозаписом долученим поліцейськими до протоколу.

Таким чином, належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_2 - відсутні.

Закон (ч.2 ст.251 КУпАП України) покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Уповноважені особи поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, не надали суду доказів, які би спростовували позицію ОСОБА_2 про те, що вона не керувала транспортним засобом, не перевірили та не відібрали письмові пояснення у свідка ОСОБА_6 , яка між тим вказувала, що за кермом транспортного засобу перебувала особа чоловічої статі. Наданий працівниками поліції відеозапис підтверджує покази свідка ОСОБА_6 в частині доводів захисника про те, що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП не перебувала за кермом транспортного засобу.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення та у постанові суду дані про те, що ОСОБА_2 за обставин, зазначених у цих процесуальних документах, керувала транспортним засобом, не підтверджуються об`єктивними доказами у справі.

Отже відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_2 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

За таких обставин апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити захиснику Шализі Євгенію Степановичу, строк подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, а провадження в справі за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко