Справа № 504/1859/24
Номер провадження 3/504/1159/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінград, громадянина України, освіта вища, одруженого, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення офіцера НОМЕР_1 ;

за ст. 172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2024р. прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир В.К. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, суть правопорушення полягає в наступному:

З 15.07.2022 року полковник ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відповідно до функціональних завдань структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділи ІНФОРМАЦІЯ_3 мають наступні завдання: управління. підтримання на належному рівні мобілізаційної готовності відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснення керівництвом структурних підрозділів відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , контроль та відповідальність за їх фінансово-господарську діяльність, дотримання ними законодавства, виконання наказів і директив відповідних органів управління; організація та проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів на території району; організація планування та виконання заходів ведення на відповідній території обліку підприємств, установ, організацій, а також людських і транспортних ресурсів, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань; організація взаємодії з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування у здійсненні контролю за підготовкою підприємств, установ, організацій до виконання мобілізаційних завдань (замовлень) в інтересах Збройних Сил, інших військових формувань, у тому числі з питань оповіщення та збору військовозобов`язаних, виділення необхідних споруд та об`єктів інфраструктури, постачання техніки на збірні пункти та у військові частини, розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань, виконання інших завдань згідно з мобілізаційними планами; відповідальність за бойову і мобілізаційну готовність військових частин (підрозділів) територіальної оборони, що формуються відділом ІНФОРМАЦІЯ_5 ; за організацію і якість проведення занять з призначеним складом військових частин (підрозділів) територіальної оборони в ході навчальних (перевірочних) зборів; створення і утримання бази мобілізаційного розгортання та навчально-матеріальної бази бойового злагодження для них; організація індивідуальної підготовки особового складу, здійснення заходів щодо підвищення кваліфікації військовослужбовців та працівників; підтримання на високому рівні військової дисципліни, морально-психологічного стану особового складу; організація підготовки молоді до військової служби, направленні кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів або вищих навчальних закладів, що мають військові навчальні підрозділи, призову на військову службу та прийняття на військову службу за контрактом громадян України, відбору військовозобов`язаних для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил; організація спільно з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та об`єднаннями громадян патріотично-виховну роботу з населенням; забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців та призваних на збори військовозобов`язаних, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей; організація всебічного забезпечення територіального центру комплектування та соціальної підтримки району; контроль виконання підпорядкованими покладених на них згідно з законодавством України завдань та функцій; організація контролю за правильністю отримання, обліку та видачі бланків суворої звітності та станом їх зберігання; участь в організації та забезпеченні виконання законів та інших нормативно- правових актів; розробка пропозицій щодо вирішення правових питань військово-адміністративної, господарської, економічної та соціальної діяльності; перевірка відповідності вимогам чинного законодавства, наказам та іншим нормативно-правовим актам Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командуванню, та погоджують (візують) їх за наявності погодження цих проектів заінтересованими підрозділами чи службовими особами; здійснення контролю за відповідністю чинному законодавству службових документів, прийнятих керівниками структурних підрозділів; підготовка укладення господарських договорів (контрактів) та контроль за їх виконанням, надання правової оцінки проектам зазначених договорів і погодження їх; участь в організації та проведенні правової підготовки військовослужбовців та працівників Збройних Сил України. організація підтримання у відповідності до вимог керівних документів внутрішнього порядку, стану і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріально-технічних засобів; організація та рекламування заходів проходження військової служби за контрактом та у військовому резерві у ході повсякденної діяльності; контроль дотримання заходів пожежної та екологічної безпеки.

Таким чином, на полковника ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладалися організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а отже, в розумінні положення примітки до ст. 172-13 та ст. 425 КК України він являвся військовою службовою особою суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Водночас, полковник ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо ігноруючи вимоги законів, у порушення вимог ст. 16 Статуту Збройних Сил України недбало поставився до військової служби за наступних обставин:

Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону встановлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , було скеровано звернення до територіальних органів Національної поліції в порядку ст. 259 КУпАП та абз. 2 п. 56, абз. 15 п. 79 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 (додаток №20 до Постанови) - щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) 210, 210-1 КУпАП, до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складення протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, під час скерування вищезазначених звернень до органів поліції, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 вже було встановлено, що вказані особи вчинили правопорушення і єдиною законною метою їх доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 було саме складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення: у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення. У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Водночас, аналізом Журналу реєстрації протоколів про адміністративні правопорушення та документів до них встановлено, що після доставлення визначених осіб органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , заходи адміністративного реагування щодо правопорушників відповідальними посадовими особами не було вжито, а протоколи про адміністративні правопорушення не складалися, що прямо суперечить наведеним вимогам законодавства.

Відповідно до абз. 2 п. 56 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1487, Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковник ОСОБА_1 та визначені у наказі підлеглі йому посадові особи є уповноваженими та відповідальними посадовими особами, що мають право на складання протоколів щодо порушення військовослужбовцями ЗСУ, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відносно осіб, що доставлені для складання адміністративних протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З отриманих актів звірок встановлено, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі звернень ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доставлено структурними підрозділами Національної поліції для складання адміністративних протоколів за ст. 210, 210-1 КУпАП наступних осіб, а саме: ОСОБА_2 (доставлений 08.12.2023), ОСОБА_3 (доставлений 10.12.2023), ОСОБА_4 (доставлений 30.11.2023), ОСОБА_5 (доставлений 09.12.2023), ОСОБА_6 (доставлений 23.12.2023), ОСОБА_7 (доставлений 23.12.2023), ОСОБА_8 (доставлений 27.12.2023), ОСОБА_9 (доставлений 22.12.2023).

Згідно аналізу документації, зокрема журналів обліку протоколів про адміністративні правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколи відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 не були складені.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Окрім того, відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, аналізом Протоколу про адміністративне правопорушення №58 від 23.12.2023 відносно ОСОБА_6 , було виявлено ряд порушень, зокрема: в протоколі відсутня відмітка (відомості щодо наявності розписки) про вручення другого примірника протоколу про вчинення адміністративного правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності; відсутні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та відсутня відмітка щодо відмови від дачі пояснень особи; відсутня відмітка про роз?яснення особі положень ст. 63 Конституції України та положень ст. 268 КУпАП; також у змісті протоколу відсутні відомості про місце вчинення правопорушення.

Аналізом Протоколу про адміністративне правопорушення №54 від 22.12.2023 відносно ОСОБА_10 було виявлено ряд порушень, зокрема: в протоколі відсутня відмітка (відомості щодо наявності розписки) про вручення другого примірника протоколу про вчинення адміністративного правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності; відсутні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та відсутня відмітка щодо відмови від дачі пояснень особи; також у змісті протоколу відсутні відомості про місце вчинення правопорушення.

Аналізом Протоколу про адміністративне правопорушення №57 від 23.12.2023 відносно ОСОБА_7 було виявлено ряд порушень, зокрема: в протоколі відсутня відмітка (відомості щодо наявності розписки) про вручення другого примірника протоколу про вчинення адміністративного правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності; відсутні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та відсутня відмітка щодо відмови від дачі пояснень особи; також у змісті протоколу відсутні відомості про місце вчинення правопорушення.

Аналізом Протоколу про адміністративне правопорушення №34 від 09.12.2023 відносно ОСОБА_5 , було виявлено ряд порушень, зокрема: в протоколі відсутня відмітка (відомості щодо наявності розписки) про вручення другого примірника протоколу про вчинення адміністративного правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності; відсутні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та відсутня відмітка щодо відмови від дачі пояснень особи; відсутні відомості про особу, якій роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 КУпАП; також у змісті протоколу відсутні відомості про місце вчинення правопорушення.

Аналізом Протоколу про адміністративне правопорушення №1518 від 11.12.2023 відносно ОСОБА_3 , було виявлено, що місцем вчинення правопорушення є Одеський район, що не конкретизує місце вчинення адміністративного правопорушення та унеможливлює оскарження постанови про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення у зв`язку з неможливістю визначення територіальної підсудності, що фактично позбавляє особу права на оскарження постанови.

Такі дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_1 сприяли порушенню вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ, порушення військової дисципліни, Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022, вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало наслідком не притягнення до адміністративної відповідальності осіб та грубе порушення прав осіб, в діях яких є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 210, 210-1 КУпАП та відносно яких складалися відповідні протоколи.

15.01.2024 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 426 КК України, за № 0000010 від 15.01.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 16.11.2023 по 28.12.2023 посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в Одеській області не склали відносно 707 осіб протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, тобто умисно не виконали свої службові обов`язки, в умовах воєнного стану.

15.03.2024 старшим слідчим 2 СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000010 від 15.01.2024 за відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, в період з 30.11.2023 по 28.12.2023 полковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, під час несення служби на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (більш точне місцерозташування військової частини вказати неможливо через введення на території України воєнного стану), діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, не виконував свої обов`язки, що передбачені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не склав самостійно та не проконтролював виконання підпорядкованими покладених на них згідно з законодавством України завдань та функцій - не забезпечив складання підлеглим особовим складом, відповідно до вимог КУпАП у визначений строк, адміністративних протоколів за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , що були доставлені структурними підрозділами ГУНП в Одеській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративних протоколів за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, ст. 210-1 КУпАП,

Крім того, в період з 09.12.2023 по 23.12.2023 полковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, під час несення служби на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (більш точне місцерозташування військової частини вказати неможливо через введення на території України воєнного стану), діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, не виконував свої обов`язки, що передбачені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не проконтролював виконання підпорядкованими покладених на них згідно з законодавством України завдань та функцій, не забезпечив контроль за дотриманням підлеглими посадовими особами вимог законодавства (КУпАП) під час складання адміністративних протоколів за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що були доставлені структурними підрозділами ГУНП в Одеській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративних протоколів за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, ст. 210-1 КУпАП, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, відповідальність за що передбачено ч.2 ст.172-15 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому пояснив, що з приводу доставлених працівниками поліції військовозобов`язаних були складені протоколи на п`ять осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , копії протоколів містяться в матеріалах справи та копії журналів реєстрації протоколів він додає. З приводу військовозобов`язаних, які були доставлені, але відносно них не складені протоколи:

-ОСОБА_2 був знятий з військового обліку, як працівник НП ГУНП в Одеській області. Документи, які підтверджують проходження служби в наявності. З кадрового органу НП документи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили;

-У ОСОБА_8 наявні документи про бронювання за місцем роботи. Повідомлення з підприємства своєчасно не надійшло.

-ОСОБА_4 має право на відстрочку з 07.09.2023р.

Крім того, вважає, свій підпис в акті звірки підробленим, оскільки такий документ не завіряв. Зауважив, що в штаті відділу посада юриста не передбачена, заняття з посадовими особами відділу з оформлення протоколів не проводилися. Вважає в своїх діях, в діях підлеглого особового складу відсутність недбалого ставлення до виконання службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що наприкінці 2023р. до нього додому завітали співробітники поліції, він в цей час був на роботі, про прибуття поліції йому в телефонному режимі повідомив його сусід. Він в свою чергу також в телефонному режимі поспілкувався із співробітниками поліції, надав свої відомості та пояснив, що є заброньованим за місцем роботи. Підтверджуючі документи також відправив поліцейським на телефон. До ІНФОРМАЦІЯ_2 поліцейські його взагалі не доставляли. У грудні 2023р., точної дати не пам`ятає, він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надав відповідні документи на підтвердження його бронювання. Протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього не складалися, оскільки для цього не було підстав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що самостійно протягом 2023р. декілька разів приїздив до відділу ТЦК, пройшов ВЛК, був визнаний придатним. Співробітники поліції примусово його до ТЦК жодного разу не доставляли, лише тоді коли його транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейських, останні повідомили йому, що він перебуває в розшуку ТЦК, у зв`язку із чим 30.11.2023р. він самостійно приїхав до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023р., де надав документи, на підставі яких отримав відстрочку від мобілізації. Протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього не складалися, оскільки для цього не було підстав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що до нього додому приїжджав дільничний та інші співробітники поліції, які надали йому на підпис якісь документи. Вони запевнили його, що в документах немає нічого важливого і тому він їх підписав не вдаючись у подробиці.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що 23.12.2023р. до нього додому приїхали співробітники поліції та повідомили про те, що він не з`явився до ТЦК. Він в свою чергу відповів, що у нього є бронь, але співробітники поліції сказали щоб він приїхав до ТЦК. Цього ж дня від поїхав до ТЦК, це була субота, там йому видали повістку. Потім він зустрівся в м.Одеса з особою у військовій формі, яка склала на нього протокол про адміністративне правопорушення, він показав йому документи на підтвердження бронювання, однак військовий повідомив, що бронь не відповідає якимось цифрам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Разом із тим, суд зазначає, що у безпосередньому формулюванні обвинувачення згідно протоколу, ОСОБА_1 не ставляться у провину будь-які дії стосовно не забезпечення контролю за дотриманням підлеглими посадовими особами вимог законодавства (КУпАП) під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 , тому його покази прямого відношення до справи не мають.

Судом було здійснено усі можливі заходи для виклику в судові засідання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (були повідомлені в телефонному режимі, що підтверджується довідками секретаря судових засідань), які результату не дали, вказані свідки в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, суд приходить до наступного.

Диспозиція частини 2 статті 172-15 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Із суб`єктивної сторони недбале ставлення військової службової особи до військової служби припускає умисел, тобто виражається в умисній формі вини.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові у справі № 185/12161/15-к від 21 травня 2021 року вказав, що об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражаються у їх невиконанні або у неналежному виконанні. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася тощо.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по тепер, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. Відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався, і діє до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

На підставі вищевикладеного, вбачається що протоколи про правопорушення передбачені ст.ст.210,210-1, 211 КУпАП, складаються уповноваженими особами районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завдання та функції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154.

Згідно з п.9 зазначеного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Очевидним є те, що виконання вказаних завдань нерозривно пов`язане із застосуванням суб`єктами владних повноважень, якими є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а також їх посадові особи, відповідних норм права.

Застосування права особливий вид державної юридичної діяльності, пов`язаної з розсудом, який є невід`ємним елементом правозастосовної діяльності, об`єктивно існуючим і соціально виправданим правовим явищем, в якому виражається динамізм права, його пристосованість до постійно змінюваних умов і конкретних ситуацій. Межі правозастосовного розсуду характеризуються тим, що встановлюють допустиму свободу дій суб`єкта правозастосування у виборі варіанту поведінки, вони виступають індикатором, що дозволяє диференціювати поведінку суб`єкта правозастосування на правомірну і протиправну, детермінуються необхідністю створення правових умов для повноцінної реалізації принципів законності, доцільності і справедливості. Межі розсуду повинні бути визначені таким чином, щоб у процесі здійснення розсуду суб`єкт правозастосування мав можливість реалізувати цілі і завдання законодавства і винести найбільш справедливе рішення, не виходячи за рамки законності.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції РТЦК та СП, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 фактично ставляться у провину декілька видів правопорушень, охоплених диспозицією ч.2 ст.172-15 КУпАП (не складання і не забезпечення складання підлеглим особовим складом, відповідно до вимог КУпАП у визначений строк, адміністративних протоколів та не забезпечення контролю за дотриманням підлеглими посадовими особами вимог законодавства під час складання адміністративних протоколів). Суд вважає, що прокурор ОСОБА_12 , у разі виявлення, що однією особою вчинено кілька адміністративних правопорушень повинен був скласти протоколи окремо щодо кожного з фактів вчинених правопорушень, чого зроблено не було. Разом із тим, по аналогії з КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому суд вимушений розглядати справу в межах формулювання обвинувачення, визначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку наявності в діях ОСОБА_1 ознак ч.2 ст.172-15 КУпАП, внаслідок нескладення протоколів відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у ст.251 КУпАП, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ч.1 ст. 257 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

При цьому, саме у межах стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення встановлюється факт протиправної поведінки, особа правопорушника, інші фактичні обставини у справі, збираються і аналізуються докази, дається первісна правова оцінка скоєному, тобто здійснюється певне адміністративне розслідування у справі з відповідним процесуальним оформленням результатів такого розслідування.

В межах цієї стадії ознаки правопорушення встановлюються особою, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення, допускається зокрема адміністративне затримання особи.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа Таксі Актіеболаґ" та Вулич проти Швеції» (№ 36985/97).

Таким чином, виходячи із чинних норм КУпАП, право складати протокол про адміністративне правопорушення, як джерело доказів, належить до адміністративного розсуду суб`єкта владних повноважень, наділених відповідним правом.

Відповідно, право складати протокол про адміністративне правопорушення не тільки належить до розсуду суб`єкта владних повноважень, але й становить елемент його дискреційних повноважень. Ця функція за правовою природою є дискреційною також з огляду на те, що вона потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на визначення адміністративного стягнення.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Поряд з цим, складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути обов`язком суб`єкта владних повноважень, тільки у разі виявлення у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Такий висновок узгоджується з вимогами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, відповідно до якої провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні з показань допитаних в судовому засіданні під присягу свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України встановлено, що останні взагалі не доставлялися працівниками поліції до відділу ТЦК для складання відносно них протоколів про адміністративне правопорушення, що ставить під об`єктивний сумнів відомості, які вказані в акті звірки, що міститься в матеріалах справи. Крім того, сам ОСОБА_1 наголошував на тому, що його підпис у вказаному акті підроблений, що також узгоджується з його поясненнями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, разом із тим вказана обставина була залишена поза увагою особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, і оцінка твердженням ОСОБА_1 , надана не була. Клопотання про проведення почеркознавчої експертизи в судовому засіданні не заявлялося.

Матеріали справи не містять відомостей, що в діях зазначених осіб мали місце ознаки адміністративних правопорушень та були наявними підстави для складання таких протоколів відповідно до вимог ст.256 КУпАП. В досліджених судом журналах та актах мається лише запис, що заначеними особами вчинено адміністративне правопорушення, але інших доказів на підтвердження вчинення цими особами правопорушень та наявності законних підстав складання протоколів стосовно них суду не надано. Крім того, в судовому засіданні було підтверджено, що ОСОБА_2 працює в органах НПУ з 25.08.2023р., що підтверджується витягом з наказу по особовому складу №213 о/с від 25.08.2023р. і на час служби в поліції знятий з військового обліку і перебуває у кадрах поліції на спеціальному обліку, відповідно до п.6 ст.59 ЗУ «Про національну поліцію» ( в ред. на момент інкримінованих подій). ОСОБА_8 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу Мінекономіки від 19.05.2023п. №3857 строком на шість місяців до 19.11.2023р., а потім відповідно до наказу Мінекономіки від 08.11.2023р. №16761 строком на шість місяців до 07.05.2024р., що підтверджено копіями повідомлень про бронювання.

Таким чином, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що ставляться ОСОБА_1 у провину в частині не складання самостійно та не забезпечення складання підлеглим особовим складом, відповідно до вимог КУпАП у визначений строк, адміністративних протоколів, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Надаючи правову оцінку наявності в діях ОСОБА_1 ознак ч.2 ст.172-15 КУпАП, внаслідок не забезпечення контролю за дотриманням підлеглими посадовими особами вимог законодавства під час складання адміністративних протоколів, суд зазначає наступне.

Так, прокурор - особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, фактично самостійно зробив аналіз про наявність ряду порушень, що були допущені під час складання адміністративних протоколів за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . Наслідки розгляду вказаних протоколів про адміністративні правопорушення залишаються незрозумілими, службові розслідування за фактами неналежного складання протоколів підлеглими ОСОБА_1 особами, не проводилося.

Таким чином, судом не встановлено наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, внаслідок допущення порушень при складенні вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що могло привести до ухилення правопорушників від встановленої законом відповідальності.

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них їх не виконав.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

15.03.2024 старшим слідчим 2 СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000010 від 15.01.2024 за відсутності складу кримінального правопорушення.

На момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження сплинуло, разом із тим ОСОБА_1 заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, згідно ст.38 КУпАП та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративні правопорушення обставин, а тому в силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви та припущення щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитися на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан