27.12.2024 Провадження по справі № 3/940/668/24
Справа № 940/1595/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2024 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого генеральним директором ТОВ «ТАК-АГРО»,

за ст. 163-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 2807/10-36-07-01 від 22.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , працюючи керівником ТОВ «ТАК-АГРО», що в м. Тетієві, по вул. Соборна, 3 Білоцерківського району Київської області, допустив порушення ведення бухгалтерського та податкового обліку, а саме заниження податку на додану вартість на 1995391 грн., в тому числі на 1577681 грн. за вересень 2019 року, на 2456 грн. за травень 2020 року, на 415254 грн. за червень 2020 року; неутримання податку з доходів фізичних осіб з додаткового блага в розмірі 807700,97 грн., в тому числі 226858,22 грн. в грудні 2022 року, 352080,08 грн. в квітні 2023 року, 156919,85 грн. в серпні 2023 року, 71842,82 грн. в січні 2022 року; неутримання військового збору з додаткового блага в розмірі 55192,91 грн., в тому числі 15501,98 грн. в грудні 2022 року, 24058,81 грн. в квітні 2023 року, 10722,86 грн. в серпні 2023 року, 4909,26 грн. в січні 2022 року, чим порушив вимоги пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 441, п. 44.2 ст. 44, п. 15.1 с. 51, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 с. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 173.1 ст. 173, пп. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170, п. 176.2 «б» ст. 176, п. 187.8 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 3.2, п. 3.3, п. 3.4, п. 3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Завальнюк В.В. не прибули. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надав до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності та закриття провадження у справі.

Розглянувши заявлене клопотання та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказівка законодавця у пункті 7 статті 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені статтею 38 КУпАП.

При цьому триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.

Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, суд звертає увагу на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За положеннями статті 284 КУпАП, судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення ведення бухгалтерського та податкового обліку у вересні 2019 року, травні 2020 року, червні 2020 року, грудні 2022 року, квітні 2023 року, серпні 2023 року, січні 2022 року, тобто йому інкримінується правопорушення за період з вересня 2019 року по серпень 2023 року, дане правопорушення не є триваючим, тоді як справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 03.12.2024 року та розглядається судом 27.12.2024 року, тому суд вважає, що на момент розгляду справи судом закінчилися строки, встановлені статтею 38 КУпАП, що відповідно до п. 7 ст. 247 КупАП є обставиною, згідно якої провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 163-1 ч. 1, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович