ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1777/24 Справа № 211/1674/24 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривий Ріг від 15 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень,-

в с т а н о в и л а:

постановою Довгинцівського районного суду м.Кривий Ріг від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06 березня 2024 року о 00.45 годині в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, в Довгинцівському районі, по вул. Нікопольське шосе 3Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою Alcotest «Drager», тест № 1387. Результат позитивний 2,73 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню, провадження по справі закрити. Вважає, що місцевим судом не доведену вину останнього, оскільки він не порушував жодної норми діючого законодавства.

Зазначає, що місцевим судом не було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду складеного відносно нього протоколу, а матеріали справи не містять доказів направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, телефонограм.

Зауважує, що місцевим судом не встановлено жодних фактів та обставин, оскільки замість «встановив», наявне посилання на протокол «згідно протоколу про адміністративне правопорушення».

Наголошує, що обставини, які б давали поліцейському право на зупинку транспортного засобу були відсутні, нема доказів відсторонення його від керування.

Учасники адміністративного провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, що не є перешкодою для розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В силу ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 вищезгаданої статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом з результатами використання поліцейським спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Довгинцівським районним судом м.Кривий Ріг, відповідно до винесеної постанови, не встановлено всіх обставин справи, а лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №638481 від 06 березня 2024 року. В своїй описовій частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення, не зазначено про наявність чи відсутність ознак вказаного правопорушення.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування постанови місцевого суду.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Крім того, положеннями ст.268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Всупереч зазначеним вимогам закону судом першої інстанції справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі особи, без даних про належне його повідомлення та більш того, матеріали справи взагалі не містять даних навіть про спробу повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, у означеному протоколі зазначено про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, коли як, місцевим судом зазначено про порушення останнім п.2.9 ПДР України.

Повноваженнями суду не передбачено можливості змінювати, звужувати чи розширювати фабулу обвинувачення, що також свідчить про наявність обставин для скасування постанови місцевого суду.

Дніпровським апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 06 березня 2024 року о 00.45 годині в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, в Довгинцівському районі, по вул. Нікопольське шосе 3Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою Alcotest «Drager», тест № 1387. Результат позитивний 2,73 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Крім того, як слідує з рішення ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.

В силу ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №638481 від 06 березня 2024 року, зазначається, що ОСОБА_1 «керував тз … в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки, з результатами огляду не згоден. Від проходження огляду у мед закладі з метою підтвердження стану сп`яніння відмовився…чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху…»

В силу ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці, останній не погодився із його результатами, але і не надав згоду для проходження огляду у медичному закладі.

Відповідно до п.2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

З огляду на вищевикладене, дії ОСОБА_1 мають розцінюватися як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній не погодився із результатами огляду на місці.

Однак, працівником поліції помилково зазначеного у протоколі про перебування останнього «в стані алкогольного сп`яніння», замість «з явними ознаками алкогольного сп`яніння», оскільки остання фабула відноситься саме до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто працівником поліції помилково зазначено обидві фабули обвинувачення, зазначені у ст.130 КУпАП, які кваліфікують різні дії особи, як то керування автомобілем у стані сп`яніння, так і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, з огляду на що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня конкретизація диспозиції статті, яка інкримінується ОСОБА_1 .

З цих підстав суд приходить до переконання про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі, справі про адміністративне

В силу ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та в межах матеріалів адміністративного провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєва проти Росії» зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривий Ріг від 15 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА