Провадження № 3/734/2276/24 Справа № 734/3686/24
ПОСТАНОВА

іменем України

02 вересня 2024 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Мухін Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військове звання штаб-сержант, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

у відповідності до ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 травня 2024 року № 2 військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення охорони військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на штаб-сержанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Правові норми ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язують штаб-сержанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Згідно зі ст.ст. 29, 30 і 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. За своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини.

У відповідності до функціональних обов`язків командир відділення є безпосереднім начальником особового складу відділення та в мирний і воєнний час виконує обов`язки відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме - ст ст. 125 і 126 указаного Статуту. Так, згідно зі ст.ст. 125 і 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, морально-психологічний стан, охайний зовнішній вигляд, стройову та фізичну підготовку, правильне зберігання, експлуатацію і утримання в належному стані озброєння, техніки та іншого майна відділення та окрім іншого зобов`язаний: підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; навчати і виховувати особовий склад відділення, безпосередньо проводити заняття з бойової підготовки, тренування, спрямовані на підвищення рівня індивідуальної підготовки військовослужбовців та рівня їх фізичної підготовленості; забезпечувати виконання розпорядку дня особовим складом підрозділу, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями відділення; проводити індивідуально-виховну роботу з військовослужбовцями відділення; забезпечувати правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна відділення, стежити за їх наявністю та утриманням в належному стані, за правильним припасуванням військовослужбовцями спорядження і екіпірування та його обслуговуванням, щодня проводити їх огляд, перевірку наявності та справності, виховувати в особового складу дбайливе ставлення до них; перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних, імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, проводити технічне обслуговування озброєння і техніки, чищення зброї і шанцевого інструменту, організовувати поповнення боєприпасів та інших матеріально-технічних засобів; постійно знати наявність особового складу відділення, місце його перебування та чим він займається.

Таким чином, штаб-сержант ОСОБА_1 є військовим начальником усього особового складу відділення охорони взводу охорони за посадою, а для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини, - за військовим званням, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-13 і ст. 425 КК України є військовою службовою особою - суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час не оголошене.

Штаб-сержант ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, за таких обставин. Згідно доповіді командування військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2024 року стало відомо, що близько 08.00 години 24 липня 2024 року під час ранкового шикування при перевірці особового складу виявлена відсутність військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , штаб-сержанта ОСОБА_1 . У подальшому, о 07.50 годині 25 липня 2024 року штаб-сержант ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , документів не підтвердження поважності відсутності не надав.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом, командир відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 26, 29-31, 125 і 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональних обов`язків, нехтуючи своїми службовими обов`язками, в умовах особливого періоду, у період часу з 08.00 годин 24 липня 2024 року до 07.50 години 25 липня 2024 року не забезпечив виконання розпорядку дня особовим складом підрозділу та не проводив підготовку особового складу, озброєння, техніки та іншого майна відділення до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, тобто не виконував обов`язків військової служби за посадою у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 .

Військовослужбовець ОСОБА_1 винуватим себе визнав у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення військовослужбовця ОСОБА_1 , дослідивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що підтверджується доказами, перевіреними в судовому засіданні, - протоколом № 30 від 02 серпня 2024 року про військове адміністративне правопорушення, письмовим поясненням від 22 липня 2024 року військовослужбовця ОСОБА_1 , - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та матеріалами службового розслідування.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність накладення щодо військовослужбовця ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і піддати до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, у дохід держави.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів із дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше як через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із дня винесення.

Суддя