Справа № 153/1098/24
Провадження № 33/801/706/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2024 року постановою Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

25 липня 2024 року, не погодившись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги він зазначив, що суд першої інстанції не дослідив того, що саме було порушено ОСОБА_1 при веденні книги прикордонної служби та не вказав які саме він не виконав вимоги керівних документів. ОСОБА_1 було визнано вину у вчиненому правопорушенні у судовому засіданні суду першої інстанції лише з тих підстав, що працівники внутрішньої безпеки пообіцяли йому, що до нього буде застосовано адміністративне стягнення у виді попередження на підставі ст. 22 КУпАП через те, що вказане правопорушення є малозначним, однак вони ввели його в оману. Книга прикордонної служби або її завірена копія у матеріалах справи відсутня, а таку книгу або її завірену копію суд першої інстанції не витребував.

В судовому засіданні, проведеному у режимі відеконференції, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Снітко В.А. вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що начальник віпс «Велика Кісниця» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старший лейтенант ОСОБА_1 проявив недбале ставлення до військової служби, а саме в період з 04 лютого 2024 року до 26 квітня 2024 року під час виконання обов`язків начальника віпс «Велика Кісниця» не виконав вимог керівних документів щодо ведення службової документації підрозділу, без поважних причин, під час особливого періоду та воєнного стану, особисто не здійснив облікові записи розділу 2 «Заходи з оперативно-службової діяльності» книги прикордонної служби віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », чим порушив вимоги п. 1 додатку 1 до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №120 від 23 листопада 2020 року (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №77-ОД від 03 грудня 2021), абз. 29 розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника віпс «Велика Кісниця» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », затвердженої додатком 492 до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1 від 13 серпня 2021 року «Про затвердження Положень та посадових інструкцій персоналу прикордонного загону», ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 28 червня 2024 року №ПдРУ № 253440, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а. с. 3).

Висновком службового розслідування по факту неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, у якому зазначено, що підставою для проведення службового розслідування був лист начальника 5 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБ України підполковника ОСОБА_2 за №17/7/2/5-475нт від 05 червня 2024 року. За результатами службового розслідування було встановлено, що п. п. 1 п. 2 наказу Адміністрації Держприкордонслужби №120 від 23 листопада 2020 року (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби №77-ОД від 03 грудня 2021 року) зобов`язано командира підрозділу охорони державного кордону вести книгу прикордонної служби відділу (окремо дислокованого відділення інспекторів) прикордонної служби (тип Б/В) (далі - книга прикордонної служби або КПС), форма та порядок ведення якої визначено додатком 1 до п. п. 1 п. 2 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України № 120 від 23 листопада 2020 року (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби України № 77-ОД від 03 грудня 2021 року). Пунктом 1 пояснювальної записки щодо ведення книги прикордонної служби визначено наступне: « 1.Книга прикордонної служби (далі - КПС) є документом, що відображає оперативно-службову діяльність відділу (окремо дислокованого відділення інспекторів) прикордонної служби (далі вис (віпс)). КПС ведеться протягом півріччя (з 1 січня та з 1 липня) начальником впс (cinc) особисто, за його відсутності особою, шо виконує його обов`язки».

ОСОБА_3 виконував службові обов`язки начальника віпс «Велика Кісниця» (тип Б) з 01 грудня 2023 року відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 лютого 2023 року № 76-ОС (додаток №4).

Відповідно до акту вивчення записів, облікованих в розділі 2 КПС віпс Велика Кісниця» (тип 5) (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (додаток № 14), і співставлення даних записів зі зразком графологічного почерку, що належить начальнику віпс «Велика Кісниця» (тип Б) старшому лейтенанту ОСОБА_4 (додаток № 11), встановлено факт здійснення записів в вищезазначеній КПС почерком особи, який візуально відрізняється від почерку начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_5 .

3 пояснень, наданих начальником віпс «Велика Кісниця» (тип Б) старшим лейтенантом ОСОБА_6 (додаток № 19) встановлено, що в період з 04 лютого 2024 року до 26 квітня 2024 року з метою обліку виконання плану охорони державного кордону на ділянці підпорядкованого підрозділу в зв?язку з значною службовою завантаженістю визначав завдання іпс вищої категорії - начальнику 1 групи інспекторів прикордонного контролю (іпк) віпс «Велика Кісниця» (тип Б) головному сержанту ОСОБА_7 щодо заповнення розділу 2 КПС віпс «Велика Кісниця» (тип Б) за добу, що минула. Заповнення вищезазначеної КПС здійснювала головний сержант ОСОБА_8 в службовому кабінеті при особистій присутності старшого лейтенанта ОСОБА_5 , достовірність записаної інформації візував своїм особистим підписом. Під час заповнення КПС головний сержант ОСОБА_8 копій записів з відповідних розділів КПС віпс «Велика Кісниця» (тип Б) не робила.

За особисту недисциплінованість, низьку виконавчу дисципліну та неналежний рівень виконання обов`язків начальника віпс «Велика Кісниця» (тип Б) в період з 04 лютого 2024 року до 26 квітня 2024 року, що виразилось в неточному виконанні керівних документів щодо ведення службової документації підрозділу, нездійсненні особисто облікових записів до розділу 2 «Заходи з оперативно-службової діяльності» книги прикордонної служби віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) без поважних причин, що призвело до порушення вимог п. 1 додатку 1 до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України № 120 від 23 листопада 2020 (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонелужби України № 77-ОД від 03 грудня 2021 року), абз. 29 розділу 2 «Завдання та обов?язки» посадової інструкції начальника віпс «Велика Кісниця» (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), затвердженої додатком 492 до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 1 від 13 серпня 2021 року «Про затвердження Положень та посадових інструкцій персоналу прикордонного загону», ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 2.1 та п. 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України № 330/151/809/434/146 від 05 липня 2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 липня 2011 року за № 922/19660, начальник НОМЕР_1 прикордонного загону просив розглянути питання щодо складання адміністративно-процесуальних документів відносно начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП (а. с. 4-22).

Письмовими поясненнями начальника віпс «Велика Кісниця» (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_5 , у яких він вказав, що з метою обліку результатів плану охорони державного кордону за минулу добу у відповідному розділі КПС через брак часу у зв`язку із інтенсивною обстановкою, яка склалась на державному кордоні, він переіодично визначав завдання іпс вищої категорії начальнику 1 групи іпк віпс «Велика Кісниця» (тип Б) головному сержанту ОСОБА_7 в період із початку лютого по кінець квітня 2024 року заповнювати відповідні розділи КПС віпс «Велика Кісниця» за минулу добу. Облік інформації здійснювався в кабінеті начальника віпс «Велика Кісниця» під його особистим контролем та у його присутності. Достовірність та правильність облікової інформації ним перевірялись особисто, про що він робив відповідний запис «підпис». В період з початку травня 2024 року по теперішній час ОСОБА_8 жодних записів у КПС не здійснювала, заповнення книги здійснювалось ОСОБА_1 особисто. Під час заповнення книги прикордонної служби ним вживались заходи щодо недопущення розголошення службової інформації про побудову охорони державного кордону (а. с. 41).

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено провести часткову мобілізацію, тобто ще з 2014 року в Україні розпочав діяти особливий період.

Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно ч. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ч. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно п. п. 1 та 7 п. 6 розділу ІІІ Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України начальник відділу зобов`язаний знати і правильно застосовувати норми міжнародних договорів з прикордонних питань, законодавство України, нормативно-правові акти та акти організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України, Держприкордонслужби з питань організації оперативно-службової діяльності на ділянці відповідальності; особисто опрацьовувати та вести оперативно-службові та бойові документи, перелік яких визначається відповідно до чинного законодавства.

За приписами п. 2.1 та п. 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: відданість Українському народу, зобов`язання діяти в інтересах держави та відстоювати національні інтереси, утверджуючи базові суспільні цінності; свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та інтересам і державним пріоритетам; професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами. Від працівників вимагається суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; раціонально використовувати робочий час при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі; не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час; не допускати прибуття на службу (на роботу) або перебування на службі (на роботі) в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки він, будучи начальником віпс «Велика Кісниця» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в період з 04 лютого 2024 року до 26 квітня 2024 року не виконав вимог керівних документів щодо ведення службової документації підрозділу, без поважних причин, під час особливого періоду та воєнного стану, а саме не здійснив особисто облікові записи розділу 2 «Заходи з оперативно-службової діяльності» книги прикордонної служби віпс «Велика Кісниця».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив того, що саме було порушено ОСОБА_1 при веденні книги прикордонної служби та не вказав які саме він не виконав вимоги керівних документів, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки суд першої інстанції чітко зазначив, що ОСОБА_1 особисто не здійснив облікові записи розділу 2 «Заходи з оперативно-службової діяльності» книги прикордонної служби віпс «Велика Кісниця», чим порушив вимоги п. 1 додатку 1 до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №120 від 23 листопада 2020 року (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №77-ОД від 03 грудня 2021 року), абз. у 29 розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника віпс «Велика Кісниця» впс «Ямпіль», затвердженої додатком 492 до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1 від 13 серпня 2021 року «Про затвердження Положень та посадових інструкцій персоналу прикордонного загону», ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 було визнано вину у вчиненому правопорушенні у судовому засіданні суду першої інстанції лише з тих підстав, що працівники внутрішньої безпеки пообіцяли йому, що до нього буде застосовано адміністративне стягнення у виді попередження на підставі ст. 22 КУпАП через те, що вказане правопорушення є малозначним, однак вони ввели його в оману, відхиляються апеляційним судом, зважаючи на наступне.

За ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених ч. 3 і ч. 4 ст. 51, ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 122, ст. ст. 122-2, 122-4, ч. 3 ст. 123, ч. ч. 2-5 ст. 126, ст. ст. 130 та 161-1 цього Кодексу.

Зі змісту першого абзацу ст. 22 КУпАП можна зробити висновок, що зазначена норма закону не носить імперативного характеру, що дає суду право на власний розсуд обирати звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, чи ні. Разом з тим, фабулою протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення саме передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто вчинив діяння, передбачене частиною першою цієї статті, в умовах особливого періоду, що є кваліфікуючою ознакою, тому підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП відсутні.

Разом з тим, та обставина, що працівники внутрішньої безпеки пообіцяли ОСОБА_1 , що до нього буде застосовано адміністративне стягнення у виді попередження на підставі ст. 22 КУпАП, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 487/4245/18 вказав, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Враховуючи наведене, за результатами безпосереднього дослідження та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не залежно від обставин визнання чи не визнання ним своєї вини.

Доводи скаржника про те, що книга прикордонної служби або її завірена копія у матеріалах справи відсутня, а таку книгу або її завірену копію суд першої інстанції не витребував, не можна визнати обґрунтованими, оскільки, вказуючи на такі обставини, ОСОБА_1 не заперечує того, що ним не було дотримано п. 1 додатку 1 до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №120 від 23 листопада 2020 року (у редакції наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №77-ОД від 03 грудня 2021), абз. 29 розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника віпс «Велика Кісниця» впс «Ямпіль», затвердженої додатком 492 до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1 від 13 серпня 2021 року «Про затвердження Положень та посадових інструкцій персоналу прикордонного загону», ст. ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто не заперечує того, що він доручив здійснення облікових записів розділу 2 «Заходи з оперативно-службової діяльності» книги прикордонної служби віпс «Велика Кісниця» іншій особі, що додатково підтверджується його письмовими поясненнями (а. с. 41).

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук