ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1886/24 Справа № 175/3007/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 14.06.2023 року о 16 год. 55 год., Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт.Слобожанське, по вул.8 марта, 3а, ОСОБА_1 керувала автомобілем Іnfiniti Qx60 нз. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки проводився за допомогою приладу Драгер-0530, результат склав 1,33 %, але ОСОБА_1 не погодилась з результатом та відмовилась від проходження огляду у встановлений законом порядок, чим порушила п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу правопорушень, так як вона не керувала автомобілем, а він був припаркований. При цьому, її автомобілем керувала знайома, яка відійшла на 20 хвилин. В подальшому оскільки було спекотно, а в транспортному засобі перебували діти ОСОБА_1 запустила автомобіль, щоб включити кондиціонер. Далі підійшли працівники поліції, яких викликав її чоловік, з яким відбулася сварка і останній повідомив, що вона ( ОСОБА_1 ) перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого працівник поліції наполягав на проходженні огляду, вона пройшли огляд на місці та поліцейський повідомив, що результат перевищує в шість раз норму допустимого, але з результатом її не ознайомили. З відеозапису теж такий результат не підтверджується. Лише з протоколу про адміністративне правопорушення їй стало відомо про результат. Також вказує, що в протоколі зазначений невірний адрес місця подій. Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд в заклад охорони здоров`я.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги. Заявила клопотання про закриття провадження на у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши апелянтку, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватою ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом на якому зафіксовано, що поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 є водієм автомобіля, запропоновано їй пройти огляд на місці, який ОСОБА_1 пройшла, але з результатом не погодилася, після чого було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я від чого остання відмовилася; актом огляду; чеком з приладу Драгер з результатом 1,33% алкоголю.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи про не доведення факту керування апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, підписала протокол і зазначив, що пояснення надасть в суді. На відеозаписі працівник поліції звернувся до ОСОБА_1 , як водія, що остання не заперечувала, відмовилася від огляду тому що відвозила дітей до навчального закладу, що було встановлено під час апеляційного перегляду шляхом огляду відеозапису в судовому засіданні. Тому факт керування на переконання апеляційного суду підтверджується.

Результат огляду, який ОСОБА_1 пройшла на місці підтверджується наявним у матеріалах справи чеком з приладу Драгер, з результатом якого водій не погодилася, а тому доводи щодо не підтвердження такого результату є необгрунтованими.

Відсутність направлення в заклад охорони здоров`я в даному випадку не є підставою для скасування рішення суду, і не спростовує висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки остання відповідно до відеозапису категорично відмовилася їхати в заклад охорони здоров`я.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, то таке не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до аналізу п.7 ст. 247 КУпАП, таке закриття можливе за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Розгляд справи здійснює суд І інстанції, а апеляційний суд здійснює перегляд матеріалів та судового рішення, яке приймає місцевий суд. Тобто, якщо під час розгляду справи закінчилися строки накладення стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, то районний суд закриває провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. В даному випадку ОСОБА_1 вчинила правопорушення 14 червня 2023 року, а постанову районний суд виніс 12 червня 2024 року, тобто строки накладення стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП на час винесення рішення не закінчилися.

Адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП. В апеляційному суді ОСОБА_1 , зазначала, що право керування їй необхідно для перевезення малолітньої доньки, яка є інвалідом, однак за правилами ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Отже порушень застосування норм матеріального права не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький