Справа № 709/1425/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий різноробочим на ТОВ «Рибколгосп», є учасником бойових дій, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

13.08.2024 до Чорнобаївського районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 головуючою суддею для розгляду вказаних адміністративних матеріалів визначено суддю ОСОБА_2 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 145566 від 06.08.2024 ОСОБА_1 близько 15 години 50 хвилин в АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_3 , а саме дії психологічного тиску, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, за що ч. 1 ст 173-2 КУпАП передбачена відповідальність.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 24.07.2024 його співмешканка ОСОБА_3 була на святкуванні Дні народження знайомих. Він із своїм товаришем ОСОБА_4 поїхав додому раніше. Коли вони з товаришем відпочивали на території домоволодіння у басейні, доому повернулася ОСОБА_3 між ним та співмешканкою виник конфлікт, вона лаялася за те, що вони купалися у басейні. Під час сварки він облив ОСОБА_3 водою. Вона викликала працівників поліції. Фізичного та психологічного насилля не застосовував.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративні матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п. 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п. 14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що психологічне насильство як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи .

Відповідно до п. 17 указаного закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Аналізуючи вказані правові норми, можна дійти висновку, що під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного або фізичного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Одночасно, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 145566 від 06.08.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 24.07.2024 близько 15 години 50 хвилин під час конфлікту висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки та погрожував фізичною розправою.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що 24.07.2024 близько 15 години 50 хвилин прийшов колишній співмешканець ОСОБА_1 , почав конфліктувати, під час якого виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, відмовлявся залишити територію домоволодіння, але коли вона зателефонувала до поліції, він пішов у невідомому напрямку.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.07.2024 ОСОБА_3 повідомила, що 24.07.2024 близько 15 години 50 хвилин прийшов колишній співмешканець ОСОБА_1 , був у ста алкогольного сп`яніння, виражався а її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Слід зазначити, що інших заяв та пояснень по факту вчинення правопорушення матеріали справи не містять.

Суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_3 обставини самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП, адже відомості про настання для потерпілої негативних наслідків психологічного або/та фізичного характеру матеріали справи не містять. Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Також суд врахував, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обставини ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_3 , яка є заінтересованою особою у справі, а жодних інших доказів, зокрема, пояснень свідків, які б підтверджували зазначені у протоколі події, матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Разом з тим, з незрозумілих суду причин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 06.08.2024 року, в той час як інкриміновані йому дії мали місце 24.07.2024.

Матеріали справи не містять пояснень щодо порушення вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд вважає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст 173-2 КУпАП, а відтак суд позбавлений можливості однозначно оцінити його дії як такі, що містять склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ч.1 ст. 173-2 , ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області особою, щодо якої її винесено, захисником, а також потерпілим, представником потерпілого протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Шарая