Справа № 146/984/24
Провадження № 33/801/670/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Самара Василя Олександровича на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2024 року постановою Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та з оплатним вилученням транспортного засобу.Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Не погодившись з цією постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Самар В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги він зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Також як на підставу відсутності складу правопорушення у діях ОСОБА_1 скаржник посилається на те, що в протоколі час порушення вказано 00 год. 45 хв. 07 червня 2024 року, протокол складено о 01 год. 20 хв. 07 червня 2024 року, направлення складено о 01 год. 25 хв. 07 червня 2024 року, однак згідно відеозапису заповнення протоколу здійснювалось аж о 03 год. 32 хв. 07 червня 2024 року.

У судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Самар В. О. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовільнити. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді цієї справи не були дотримані, зважаючи на наступне.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, тягне за собою накладення адміністративного стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Частина ч. 4 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07 червня 2024 року о 00 год. 45 хв. по вул. Польовій у с. Колоденка, Тульчинського району Вінницької області керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного освідування та продування приладу «Драгер» водій відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями він порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №183619, складеним 07 червня 2024 року о 01 год. 20 хв., у якому зафіксовано вказані вище обставини (а. с. 2). Разом з тим, у протоколі вказано, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, у якому вказано, що ОСОБА_1 направлявся на огляд у з зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. У графі цього направлення «результати огляду» поставлено прочерк (а. с. 4).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився (а. с. 5).

Відеозаписом, із якого видно, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд з метою виявлення стану сп`яніння (а. с.9).

Також із матеріалів справи слідує, що 06 березня 2024 року постановою Томашпільського районного суду Вінницької області у справі №146/265/24 ОСОБА_1 зокрема визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього відповідне стягнення (а. с. 6-7).

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)(п. 6 розділу І Інструкції).

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У зазначеній вище фабулі протоколу про адміністративне правопорушення чітко виражена об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, озвучив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Це вказує на те, що він повинен був дотримуватись п. 2.5 ПДР України, однак цього не зробив. Разом з тим, поліцейський, який складав протокол, помилково зазначив у ньому, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, при цьому, що у протоколі відсутня вказівка на таку кваліфікуючу ознаку правопорушення, як повторне вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Натомість матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 06 березня 2024 року постановою суду було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що не дає можливості за обставин даної справи його притягнути до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки за ч. 2 ст. 130 КУпАП можна кваліфікувати лише повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не - ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що правильно встановивши винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5. ПДР, суд першої інстанції при винесені постанови не врахував, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 раніше протягом року вчиняв порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та помилково притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а тому діяння, вчинене ОСОБА_1 , слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 цієї ж статті.

Посилання скаржника як на підставу відсутності складу правопорушення у діях ОСОБА_1 на те, що в протоколі час порушення вказано 00 год. 45 хв. 07 червня 2024 року, протокол складено о 01 год. 20 хв. 07 червня 2024 року, направлення складено о 01 год. 25 хв. 07 червня 2024 року, однак згідно відеозапису заповнення протоколу здійснювалось аж о 03 год. 32 хв. 07 червня 2024 року, не береться судом до уваги, оскільки зазначені скаржником обставини жодним чином не вказують на таке порушення вимог законодавства, що мало б наслідком скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі з наведених підстав. Разом з тим, скаржник не заперечує, що на відеозаписі відображений саме він, а також не зазначає, що обставина його відмови проходження огляду не відповідає дійсності.

Варто також зауважити, що протокол у даній справі було складено у відповідності до ч. 2 ст. 254 КУпАП, тобто не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що виключає наявність підстав для визнання його не належним та не допустимим доказом.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

За ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

З урахуванням наведеного, зважаючи, що досліджені докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції в законній силі залишатись не може в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та підлягає зміні у цій частині шляхом перекваліфікації його дій із ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції цієї частини статті, а саме у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а у решті постанову суду слід залишити без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Самара Василя Олександровича задовольнити частково, а постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 липня 2024 року - змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук