Справа № 370/3203/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" грудня 2024 р. м. Іршава
Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, інваліда першої «Б» групи, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого водієм,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и л а :
21 жовтня 2024 року о 09 годині 09 хвилин на автодорозі М-06 Київ Чоп 52 км у напрямку м. Київ, в с. Калинівка, Бучанського району, Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Master», державний номерний знак « НОМЕР_2 », в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 засвідчений результатом алкотесту «Drager» №4491 від 21.10.2024 року.
ОСОБА_1 в суді вину визнав та пояснив, що 20.10.2024 року, перебуваючи в дорозі в якості далекобійника, вечері зустрівся з товаришами, з якими разом воювали. Згадуючи побратимів, яких вже нема в живих, випили спиртного. Прокинувшись зранку наступного дня та не відчуваючи ніяких ознак сп`яніння, сів за кермо авто та продовжив роботу по перевозці вантажу. На трасі був зупинений патрульними поліцейськими, які запропонували пройти освідчення на стан сп`яніння, на що він погодився, оскільки вживав спиртне тільки напередодні, почував себе добре і не думав, що тест може вказати перевищений вміст алкоголю. Однак, під час продуття трубки алкотест показав перевищений вміст алкоголю. У вчиненому покаявся, обіцяв більше не порушувати правил дорожнього руху, просив не позбавляти його права на керування авто. Пояснив, що він є учасником бойових дій та ветераном війни, у нього відсутні обидві ноги, у зв`язку з чим має першу групу інвалідності та пересувається на протезах, крім цього, має ряд інших захворювань, які потребують систематичного лікування. На його утриманні є неповнолітня дитина та дружина-пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію, а його пенсійні виплати по інвалідності не можуть забезпечити сім`ї належний рівень матеріального забезпечення. Він працює шофером та утримує свою сім`ю, а також забезпечує своє лікування, фактично тільки завдяки вказаній роботі. Позбавлення його права на керування фактично позбавить його та сім`ю засобів для існування.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №155321 від 21.10.2024 року (а.с.1); витяг з бази «Адмінпрактика» про складення 21.10.2024 року відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №155321 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2); результат алкотесту «Drager» №4491, проведеного 21.10.2024 року о 09:14 год., згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що становив 0,81 проміле (а.с.3); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів - алкотесту «Drager» (а.с.4); направлення на огляд ОСОБА_1 як водія транспортного засобу в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.10.2024 року (а.с.5); розписку ОСОБА_1 від 21.10.2024 року (а.с.6); рапорт інспектора взводу №2 роти №1 Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Петрова Ю. від 21.10.2024 року (а.с.7); диск із відеозаписом (а.с.8), характеристику з Керецьківської сільради від 18.12.2024 року (а.с.24), Довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №985484 та пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.25), посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_3 від 23.07.2023 року (а.с.26), вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано вірно.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, у тому числі, щире розкаяння винного; вчинення правопорушення при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ізмайлов проти Росії», покарання має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах "Бакланов проти Росії" та "Фрізен проти Росії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Враховуючи вищевикладене, при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 стягнення слід застосувати аналогію права.
При вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.
Враховуються дані про особу ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вперше, вину у вчиненні правопорушень визнав і щиро розкаявся, а також наявність пом`якшуючих обставин: ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, є депутатом Керецьківської сільської ради та займається волонтерською діяльністю, має на утриманні неповнолітню дочку та дружину-пенсіонерку, є учасником бойових дій та ветераном війни, інвалідом першої «Б» групи безтерміново, захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №985484 потребує лікування у кардіолога, ендокринолога та сімейного лікаря; ОСОБА_2 працює шофером та утримує свою сім`ю, а також забезпечує своє лікування завдяки вказаній роботі. Враховуючи наведене, стягнення у виді позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами фактично позбавить його та сім`ю засобів для існування, тому буде становити «особистий надмірний тягар для особи».
За таких обставин, вважаю накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що передбачений санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, без позбавлення його права керування транспортними засобами. Вважаю, що таке адміністративне стягнення буде необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_3 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Відповідно до ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП вважаю стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії постанови, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.
Постанова пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Суддя Іршавського

районного суду: М. О. Пітерських