ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 Справа №607/9482/24 Провадження №3/607/5578/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311775 від 24 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме притиснула його до шафи та рукою нанесла йому ляпас в обличчя, таким чином могла бути завдана шкода його фізичному здоров`ю, чим порушила вимоги п. 3, 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству» та чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №224752 від 24 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 вчинила відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлювала словесні образи, прижала її до шафи, викручувала руки, чим могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю, чим порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству» та чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вважаю що відповідно ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи 607/9482/24 (провадження 3/607/5578/2024).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду за адресою її зареєстрованого місця проживання зазначеною у протоколах про адміністративне правопорушення. Про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Відтак на підставі ст.268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 2 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних порушень.

Тобто, з об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а з суб`єктивної умисною виною.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Таким чином, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-відомостями зазначеними у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД №311775 від 24 квітня 2024 року, ВАД №224752 від 24 квітня 2024 року;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24 квітня 2024 року та письмовими поясненнями від 24 квітня 2024 року, згідно яких ОСОБА_3 повідомила, що 24 квітня 2024 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлювала словесні образи в її сторону, після чого прижала її до шафи та викручувала руки. Також ОСОБА_1 вдарила в область обличчя свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином вчинила домашнє насильство фізичного характеру. Вказані дії відбувались в присутності малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 квітня 2024 року, в яких остання пояснила, що вона проживає спільно з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 24 квітня 2024 року близько 21 год. 00 хв. у неї виникла сварка із донькою ОСОБА_5 , оскільки вона не давала їй вийти із молодшим сином із квартири, після чого вона схопила ОСОБА_5 за руки та сказала, щоб вона заспокоїлась. Свого сина ОСОБА_6 вона не трогала.

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24 квітня 2024 року проведеною з потерпілою особою ОСОБА_3 , за результати якої поліцейським визначено високий рівень небезпеки.

-відомостями зазначеними у терміновому заборонному приписі серії АА №304997 від 24 квітня 2024 року, стосовно кривдника ОСОБА_1 , згідно з яким, останній заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 строком на 5 діб;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24 квітня 2024 року проведеною з потерпілою особою ОСОБА_2 , за результати якої поліцейським визначено середній рівень небезпеки.

-відомостями зазначеними у терміновому заборонному приписі серії АА №331594 від 24 квітня 2024 року, стосовно кривдника ОСОБА_1 , згідно з яким, останній заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 5 діб;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24 квітня 2024 року проведеною з потерпілою особою ОСОБА_4 , за результати якої поліцейським визначено низький рівень небезпеки.

-відомостями зазначеними у терміновому заборонному приписі серії АА №331595 від 24 квітня 2024 року, стосовно кривдника ОСОБА_1 , згідно з яким, останній заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_4 строком на 5 діб;

-електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кметика Я.М. від 25 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року о 21:07 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що мати вчиняє домашнє насильство фізичного характеру відносно заявниці. ЕМД не потрібно. Прибувши за адресою АДРЕСА_1 було виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Неповнолітня ОСОБА_3 2008 року народження, яка повідомила, що її мати ОСОБА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлювала словесні образи, прижала до шафи, викручувала руки в присутності малолітнього ОСОБА_4 2021 року народження, а також вчинила домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , 2014 року народження фізичного характеру, а саме вдарила долонею по обличчю. Дітей опитано в присутності заступника начальника управління сім`ї, молоді та захисту дітей ТМР;

-постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2024 року у справі № 607/3192/24, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру (погрози, образи, шарпання, штовхання, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілих, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характеризуючі дані ОСОБА_1 , а також обставину, яка обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, вважаю, що з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, 35, ст. 40-1, ч. 2 ст. 173-2 , ст. ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - №607/9482/24, (номер провадження 3/607/5578/2024) із адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_1 притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - №607/9485/24, (номер провадження 3/607/5574/2024) та присвоїти об`єднаній справі єдиний номер - №607/9482/24, (номер провадження 3/607/5578/2024).

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 1732 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. Р. Кунець