Справа № 936/965/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі суддіФазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою захисника - адвоката Мишанич Л.О. на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.09.2023,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Воловецького міськрайонного суду від 29.09.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 29.09.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

13 серпня 2023 року, о 15:00 годині, на автодорозі сполученням Київ-Чоп 717 км водій ОСОБА_1 перевозив на автомобілі "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , пасажирів, тобто провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Мишанич Л.О. просить зазначену вище постанову судді від 29.09.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_1 на прохання своїх кумів повіз їх у подорож по Закарпаттю відвідати святі та історичні місця (монастирі), ринок . Це не являється адміністративним правопорушенням (ч.1 ст.164 КУпАП). Є практика пасажирських перевезень попутнім транспортом «Бла-бла-кар». Це не являється порушенням вимог ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.34-35).

В судових засіданнях в апеляційній інстанції адвокат Л.Мишанич скаргу підтримала, просила задовольнити. Просила приєднати до матеріалів справи письмові пояснення свідків (а.с. 66-80). Водночас, клопотань про допит таких у суді апеляційної інстанції у належний спосіб не подавала. В судове засідання, призначене 26.04.2024, адвокат Л.Мишанич не з`явилась, подала суду чергову заяву про відкладення судового засідання через свою зайнятість в інших процесах, у яких саме не конкретизувала. Апеляційний суд продовжив розгляд справи без участі адвоката, врахувавши її пояснення, надані у попередніх засіданнях.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст.294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст.251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 825440 від 13.08.2023 зазначено, що 13 серпня 2023 року, о 15:00 годині, на автодорозі сполученням Київ-Чоп 717 км водій ОСОБА_1 перевозив на автомобілі "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , пасажирів, тобто провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

З протоколу слідує, що такий складений за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомився, згідний, копію документу отримав, відомості щодо його особи правильні (а.с. 4).

Вищевказані обставини підтверджуються рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.08.2023 (а.с.5), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7520341 від 13.08.2023 (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.08.2023 (а.с.7).

До протоколу додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7520341 від 13.08.2023, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП (а.с.6).

Із рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ДюФізер від 13.08.2023 слідує, що 13.08.2023 під час несення служби близько 15 год. на автодорозі Київ-Чоп (717 км) на стаціонарному посту поліції Н.Ворота, було зупинено для перевірки автомобіль "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія, а саме ОСОБА_1 , який порушив п.32.1 ПДР України, за що було складено відповідну постанову за ч.2 ст.121 КУпАП. В ході розгляду адміністративних матеріалів було встановлено, що водій ОСОБА_1 перевозив пасажирів, 17 чоловік, небудучи зареєстрованим, як субьєкт господарювання (ФОП) та немаючи відповідної ліцензії на пасажирські перевезення (а.с.5).

При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч.1 ст.251 та ст.252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки докази, що містяться у матеріалах справи, які досліджені та оцінені місцевим судом, відтак перевірені на предмет належності та допустимості судом апеляційної інстанції, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та вчинив передбачене ч.1 ст.164 КУпАП адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд проаналізувавши доводи захисника Л.Мишанич про те, що ОСОБА_1 повіз своїх кумовів у подорож по Закарпаттю, однак констатує, що доказів на підтвердження цих тверджень у матеріалах справи немає. В суді першої інстанції заяв про допит свідків заявлено не було, в апеляційній інстанції було подано письмові пояснення двох осіб, які не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці особи не були зазначені в якості свідків ані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ані під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності.

З матеріалів справи слідує, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23,33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана захисником Мишанич Л.О. апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мишанич Л.О. залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.09.2023 про визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.164КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош