ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/11527/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Євича С.П., -

в с т а н о в и л а :

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 квітня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 14901,83 грн.; постановлено стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 27.08.2019 з метою зменшення розміру митних платежів під час декларування в митний режим імпорту транспортного засобу «RENAULT MEGANE SCENIC» (рік виготовлення - 2014, VIN: НОМЕР_2 ) за митною декларацією UA902010/2019/107337 митному посту «Умань» Черкаської митниці ДФС (20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Індустріальна, 14а) заявлено неправдиві відомості щодо митної вартості, а також ціни, яка необхідна для визначення його митної вартості та надано договір купівлі-продажу від 22.08.2019, який містив такі неправдиві відомості, що призвело до несплати митних платежів на суму 29803,66 грн (ввізне мито - 9313,64 грн, податок на додану вартість - 20490,02 грн) та порушення вимог ч.1, ч. 2 ст. 51, п.2 ч.2 ст. 52, ч. 21 ст. 58, ч. 1 ст. 257 та ст. 368 Митного кодексу України, п. 36.1 ст. 36, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 - адвокат Євич С.П. подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.04.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 14 901 гривня 83 копійки та стягнення судового збору у сумі 605 гривень 60 коп. - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 мала намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри, адже , декларуючи ввезений товар, зазначений у митних деклараціях, вона керувалася наявними правовстановлюючими документами, наданими їй ОСОБА_2 .

Апелянт зазначив, що саме Черкаською митницею ДФС встановлено, що 25.08.2019 через пункт пропуску "Ягодин- Дорогуск" митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_2 на підставі довіреності від 19.08.2019, зареєстрованої в реєстрі за N 1312, на адресу громадянки України ОСОБА_1 через митний кордон України на митну територію України в якості товару було переміщено транспортний засіб «RENAULT MEGANE SCENIC» (рік виготовлення - 2014, VIN: НОМЕР_2 ), за даним фактом 31.07.2023 року уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці відносно гр. України ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил N 0029/90200/23 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, де зазначено, як підставу для ввезення вказаного транспортного засобу та його подальшого оформлення в митний режим імпорту громадянином України ОСОБА_2 . митним органам України було надано договір купівлі-продажу від 22.08.2019 відповідно до якого транспортний засіб «RENAULT MEGANE SCENIC» (рік виготовлення - 2014, VIN: НОМЕР_2 ) було продано компанією Bergslagenc Skogstjanst AB (Eddavagen 2, 73743 Fagersta) громадянці України ОСОБА_1 за ціною у 42000.00 шведських крон (108 753.08 грн. за курсом НБУ 2,58935900 грн/шведської крони станом на 25.08.2019).

Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тож в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься жодних даних про форму вини ОСОБА_1 та наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Крім того, апелянт зауважив, що перекладений лист митних органів Королівства Швеції від 22.05.2023 №UТR2023-27 з додатками не був засвідчений в установленому законом порядку, тому його не можна вважати належним доказом, зроблений переклад не можна вважати документом , який беззаперечно відповідає реальному змісту первісного документу.

Заслухавши в судовому засіданні апеляційної інстанції думку представника ОСОБА_1 - адвоката Євича С.П., який частково підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та добровільно доплатила митні платежі, визначені митними органами, думку представника Черкаської митниці Горбенко О.М., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст.487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 МК України, за обставин, вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, і стороною захисту, з урахуванням позиції, висловленої в суді апеляційної інстанції 09.08.2024 не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, слід дотримуватися вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується судом.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_1 , хоча і містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 485 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

При цьому, апеляційним судом враховується і те, що ОСОБА_1 визнала вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення , розкаялася у вчиненому, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відповідно до наданих апеляційному суду захисником Євичем С.П. платіжних документів ОСОБА_1 відшкодувала шкоду, завдану своїми неправомірними діями, добровільно сплативши 23.07.2024 митні платежі, визначені їй митною службою, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні, суворість безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, яке, з огляду на фактичну сплату ОСОБА_1 митних платежів, в даному випадку явно не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а тому апеляційний суд вважає за необхідне змінити постанову районного суду в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 , звільнивши її на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В решті постанову районного суду слід залишити без змін.

Керуючись 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Євича С.П. - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 квітня 2024 року змінити у частині накладення стягнення на ОСОБА_1 , звільнивши її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.485 Митного кодексу України, на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка