Номер провадження 3/521/989/24
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

08 серпня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Шагака О.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за протоколом № 1218/50000/24 від 14.07.2023 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» (, 16512, Чернігівська область, Бахмацький район, м. Батурин, вул. Гетьманська, 7), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді: представник Одеської митниці Держмитслужби Ревенко Т.А.; представник особи у відношенні якої складено протокол адвокат Збіглей І.В.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

1.1. 20.06.2019 року, між ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та компанією Stariks Gida Dis Ticaret Limited Sirketi (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246) було укладено контракт № 638 щодо поставок товарів в Україну. В рамках зазначеного контракту до Одеської митниці з Туреччини прибув вантажний автомобіль р/н НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з товаром «товари народного споживання 12 найменувань».

09.07.2019 року, уповноваженою на декларування ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» особою гр. ОСОБА_1 , підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ 40 АА» №UA500090/2019/009830. В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення ОСОБА_1 митному органу надані: інвойс № 4500-53-75/1 від 08.07.2019 року, пакувальний лист № 4500-53-75/1 від 08.07.2019 року, контракт № 638 від 20.06.2019 року, CMR № 1066170 та інші товаросупровідні документи.

Продавцем товару у документах є компанія STARIKS DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246) одержувачем та покупцем є ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ( ), а відправником - MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI (NISPETIYE MAH.GAZI GUC GUCNAR SOK. NO4/5 BESIKTAS/ISTANBUL/TURKIYE). У митній декларації заявлено 12 найменувань товару «Тканина; частина взуття; ковдри; рушники; фурнітура металева швацька; нитки; ламінат; меблі; автозапчастини» у кількості 203 місця загальною вагою брутто 6785,18 кг. Фактурна вартість заявлених товарів складає 25 607,27 доларів США. 09.07.2019 року, після здійснення митного оформлення, вказані товари було випущено у вільний обіг.

З метою з`ясування питання про автентичність поданих митним органам України документів на зазначені товари Державною митною службою України направлено запит до митних органів Республіки Туреччини.

Інформація отримана від митних органів Республіки Туреччини свідчить про те, що заявлені у митній декларації товари переміщувались від різних турецьких компаній відправників та на різні компанії отримувачі в Україні.

За результатами вивчення та співставлення документів, які були надані при імпорті товарів до України та документів, які надавались при експорті в Туреччині, виявлено розбіжності у даних щодо вартості переміщуваних товарів, а також щодо відправника та отримувача товарів.

Так, на транспортному засобі з напівпричепом, державні номери BH0193ІВ/BH5832XІ, країна реєстрації Україна, з Туреччини до України переміщувалась наступна партія товарів на підставі IRB № 003681 загальною вартістю 5746,45 доларів США та 8580,3 Євро:

1)від відправника «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» на адресу отримувача ТОВ «Аделаіда плюс» за інвойсом № UZN304 від 04.07.2019 року, з фактурною вартістю 5746,45 доларів США;

2)від відправника «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI» на адресу отримувача «OVIONT TRADING LTD» за інвойсом № AG0317 від 02.07.2019 року, з фактурною вартістю 8580,00 Євро.

Таким чином, під час перевірки документів, які були надані при імпорті товарів до України, та документів, які надавались при експорті з Туреччини, встановлено, що фактично товари, оформлені в Одеській митниці за МД типу «ІМ 40 АА» МД № UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 року, при вивезенні з митної території Тереччини було вивезено за іншими товаросупровідними документами відповідно до IRB №003681.

Згідно митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ» № UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 року, CMR № 1066170 від 05.07.2019 та інвойсу від 05.07.2019 №4500-53-75/1, які надані Одеській митниці, загальна фактурна вартість складає 25607,27 доларів США, вага брутто 6785,18 кг.

Згідно отриманої відповіді державних органів Республіки Туреччини загальна вартість товарів, переміщуваних на вантажному автомобілі з напівпричепом, державні номери BH0193ІВ/BH5832XІ, на підставі митної декларації № 003681 та інвойсів № UZN304 від 04.07.2019 року, AG0317 від 02.07.2019 року, становить 5746,45 доларів США та 8580,3 Євро (393 486 грн згідно курсу валют на день оформлення МД).

Встановлено також невідповідність даних щодо відправника та одержувача товару, оскільки відповідно до митної декларації IRB № 003681, наданої для митного оформлення митним органам Туреччини, отримувачами даної партії товару є: «OVIONT TRADING LTD» та ТОВ «Аделаіда плюс».

Відправниками є наступні іноземні компанії: «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» та «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI». Отримувачем є: ТОВ «Аделаіда плюс» та «OVIONT TRADING LTD».

Однак, відповідно до поданої Одеській митниці МД типу «ІМ 40 ДЕ» № UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 року, відправником вказаних товарів є турецька компанія MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI (NISPETIYE MAH.GAZI GUC GUCNAR SOK. NO4/5 BESIKTAS/ISTANBUL/TURKIYE), отримувачем - ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ( ).

Таким чином, встановлено, що ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» надала для декларування у МД № UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 року та товаросупровідних документах неправдиві відомості щодо відправника, отримувача та вартості товару, надавши документи, що містять неправдиві відомості.

Таким чином, ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» в особі керівника гр. України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 393 486,19 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо відправника, отримувача та вартості товару, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України

1.2.Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 483 МК за кваліфікуючими ознаками: переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

2. Позиції сторін. Судовий виклик.

2.1. Представник митниці в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накласти стягнення у відповідності до вимог Митного Кодексу.

2.2.Представник ОСОБА_1 адвокат Збіглей І.В. в судовому засіданні подав письмові пояснення та просив закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

3.Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

3.1.Суддя вважає, що хоча в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю правопорушення, з наступних підстав.

І.Питання вини.

3.2.У вказаному провадженні, зміст правовідносин що виник між ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та Одеською митницею фактично не розглядався, оскільки представник особи, яку притягують до адміністративної відповідальності вважав формальні порушення належної правової процедури проведення митного контролю, невідповідність наданих доказів приписам ст. 495 МК, невідповідність змісту наданих матеріалів фактичним обставинам справи обставинами, які надають право судді на закриття провадження за відсутністю складу правопорушення.

3.3.В письмових поясненнях, у Розділі «Невідповідність змісту наданих митницею матеріалів фактичним обставинам справи» можливо побачити тезу, що не можна поза розумними сумнівом стверджувати, що власник товару у Стамбулі не міг змінитись на підставі цивільно-правових угод у пункті призначення за умовами FOB, як і не можна стверджувати, про зміну кінцевого одержувача товару (замість двох суб`єктів господарювання один).

3.4.Вказана думка заслуговує на увагу та справді має бути пояснена. Однак навіть за правилами «Ei incumbit probatio, qui dicit, non qui negat» (лат. Тягар доказування лежить на тому, хто стверджує, а не на тому, хто заперечує), сторона, яка підтвердила свій довід певними доказами, має право отримати від іншої сторони розумного пояснення (спростування) такого доводу.

3.5.У даному випадку, Одеська митниця здійснивши відповідні процедури на отримання відомостей, щодо товару, який пройшов митне оформлення у травні 2019 року, надала для доказування своїх тверджень докази, які їй надали представники Республіки Туреччина. Вони оперують відомостями, які можливо дослідити, поставити під сумнів та навіть спростувати, якщо для цього є хоча б бажання. Натомість представник ОСОБА_1 обмежився припущенням, що як власник товару, так і сам товар та кінцеві одержувачі його могли змінитись у Стамбулі.

3.6.Суддя вважає, що для спростування відомостей, які надані відповідними державними органами Республіки Туреччини таких доводів не достатньо. У даному випадку, необхідно було представити судді докази факту зміни власника товару; зміни товару, його кількості, якості та вартості; зміни одержувача товару. Насправді така інформація (у випадку її існування) не є складною як за змістом так і за формою її отримання. Однак сторона, що притягається до відповідальності вважала, що обмежившись висловлюванням про формальні порушення, з боку Одеської митниці, можливо зруйнувати зміст протоколу.

3.7.За даним протоколом доведено, що на вантажних автомобілях з напівпричепом д.н. BH0193ІВ/BH5832XІ з Республіки Туреччини до України виїхав товар від двох відправників, які не зазначені у митній декларації, що подана ОСОБА_1 ; товар, хоча і є консолідованим, однак не відповідає найменуванню і кількості товару який зазначений у митній декларації, поданій у Митному органі держави відправлення (Туреччини), рахункам-фактури які надані митним органом Туреччини. Вартість товару, також не відповідає заявленій і поданій Одеській митниці документам (заявлена фактурна вартість 25 607,27 доларів США; визначена у митних документах Р. Туреччини 5746,45 доларів США та 8580,3 Євро).

3.8.Такі відомості представником ОСОБА_1 не спростовані. Тому виникає думка по-перше, що доводи митного органу України є не тільки правдивими, але й переконливими щодо змісту інформації про товар і суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності; по-друге, доводи сторони захисту є занадто поверхневими, абстрактними та не мають дискурсивного зв`язку між гіпотезою та висновком про існування певних фактів. Наприклад так само, можливо гіпотетично припустити, а насправді стверджувати, що за чотири дні (фактично три, враховуючи вечірній час виїзду)(з 05.07.2019 року - дати складання митних декларацій у Туреччині по 09.07.2019 року дати прибуття вантажних транспортних засобів з товаром до митного кордону України і подання митної декларації) не можливо змінити власника товару, оскільки чотири дні саме той проміжок часу, в який вантажні автомобілі здатні доставити товар з Туреччини до митного кордону України.

3.9.Окрім викладених обставин, доказами вини ОСОБА_1 у вказаній справі є: Інформація (відповідь) державного органу Республіки Туреччини із додатками (митна декларація, рахунки-фактури, перелік товарів, Міжнародні товаро-транспортні накладні); контракт; інвойс; рахунок-фактура надані Одеській митниці.

3.10.Даючи оцінку доводам адвоката, необхідно зазначити, що суддя не знаходить таких порушень вимог законів в діях Одеської митниці, які б ставили під сумнів процедуру здійснення останніми митного контролю за даним фактом. Так, дійсно надання запитів майже через 2,5 роки у відповідні органи влади Туреччини викликає певну здивованість. Разом з тим, будь-яких заборон для таких строків і форм митного контролю нажаль не має.

3.11.Не погоджується суддя і зі строками давності проведення митного контролю, оскільки вимоги ст. 102 Податкового Кодексу України стосуються податкових відносин. Окрім того, представник ОСОБА_1 у судовому засіданні навіть не спростовував головне питання даного розгляду: розбіжності у відомостях щодо відправників, змісту товару, його вартості та одержувачів. У такому випадку, можливо було б дискутувати з приводу наявності або відсутності документів, які стали підставою для митного оформлення та строку їх зберігання відповідно до ст. 355 МК. Однак дискусії не могло бути, оскільки форма правової процедури за думкою адвоката превалює над змістом порушення. Суддя вважає, що жодних порушень у процедурі проведення митного контролю не було, а зміст порушення стороною, яка притягувалась до відповідальності розумно не спростовано.

3.12.Переклад документів, який здійснений Одеською митницею, дозволяє зрозуміти зміст та фактичні обставини кожного документу. Особливих вимог до форми такого перекладу МК не встановлює. Відповідно ставити під сумнів докази, зібрані Одеською митницею тільки на підставі ефемерних висновків про неправильність перекладу не можливо.

3.13.Враховуючи викладені обставини, докази досліджені суддею та доводи які представлені стороною захисту, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у даному провадженні у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК доведена поза розумним сумнівом.

ІІ.Питання малозначності події.

3.14.Разом з тим, досліджуючи матеріали справи, не можна не звернути увагу на вартість товару. Як зазначено вище заявлена ОСОБА_1 фактурна вартість становить 25 607,27 доларів США. Натомість визначена у митних документах Р. Туреччини 5746,45 доларів США та 8580,3 Євро. Тобто можливо побачити, що заявлена сума вартості товарів більша. Відповідно, суми митних платежів сплачені державі набагато більше, ніж якщо б ОСОБА_1 заявив суму, яка визначена у митних документах Туреччини. Постає розумне питання, яку шкоду понесла держава у даному випадку, коли отримала більше митних платежів? В тому числі враховуючи той факт, що представник митниці підтвердила відсутність матеріальної шкоди для держави.

3.15.Таке питання не є риторичним, або ефемерним. Воно цілком відображає звичайний, а головне реальний порядок речей, оскільки відомо, що державна митна політика це система принципів та напрямів діяльності держави у сфері захисту митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, регулювання зовнішньої торгівлі, захисту внутрішнього ринку, розвитку економіки України та її інтеграції до світової економіки. Державна митна політика є складовою частиною державної економічної політики. Іншими словами, митна справа це перш за все поповнення державного бюджету митними зборами. Якщо ОСОБА_1 при митному оформлені сплатив більше митних платежів, чи буде справедливим притягнення особи до адміністративної відповідальності, коли в кінцевому підсумку держава лише виграла від дій декларанта?

3.16.Відомо, що справедливість поняття суб`єктивне і навряд чи можливо знайти хоча б двох людей, які в конкретній ситуації вкладали в це поняття абсолютно однаковий зміст. Разом з тим, більшість людей, все ж хочуть вважати, що справедливість це кінцева мета права і правосуддя. Я переконаний, що законодавець створюючи митне законодавство не ставив собі за мету, створювати капкани та пастки, які б призводили до надлишкового тягаря для особи, яка займається зовнішньоекономічною діяльністю.

3.17.Справедливість, на моє переконання у даному випадку для цілей правосуддя, полягає у забезпеченні гармонізації інтересів держави та декларанта. Метою ж повинно бути відшукання балансу між цими учасниками митних відносин.

3.18.Відомо, що призначення стягнення у справах про адміністративне правопорушення може визнаватись покаранням, оскільки їх тяжкість стає справжнім суворим обтяженням для особи. У даному випадку стягнення, яке передбачено у санкції ч. 1 ст. 483 МК становить штраф в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів, з конфіскацією або без конфіскації таких товарів. Навіть 50 відсотків буде непомірним тягарем для ОСОБА_1 , який сплатив державі більше митних зборів, ніж повинен був.

3.19.Однак мова, не тільки про матеріальну справедливість але й про справедливість моральну, як ідеал будь-яких відносин. Будь-якому закону, який створений людьми і для людей, повинна передувати справедливість стосунків. «Сказати, що немає нічого справедливого чи несправедливого, що не наказувалося б і не заборонялося позитивним правом, означає стверджувати, що до того, як було намальовано коло, його радіуси не були рівними один одному»1. «…. держава повинна займати нейтральне становище між своїми митницями та своєю торгівлею та чинити так, щоб вони не шкодили одна одній. У такому разі у цій державі існує свобода торгівлі»2.

3.20.Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні переміщення товарів через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, отримувача та вартості товару, необхідно зважати і на наслідки які спричиненні його діями державі.

3.21.Наявність формального порушення, визнається судом як достеменний факт, однак навіть при таких умовах, наслідки для особи повинні бути співмірними порушеному праву, оскільки «…навіть один зайвий удар, один зайвий або такий якого бракує талер чи гріш, один тиждень, одним днем ??більше чи менше тюремного ув`язнення вже несправедливість»3.

3.22.Якщо порушена лише форма, держава вправі вказати на це громадянину, зробивши кроки направлені на притягнення особи до відповідальності. Коли ж справа доходить до призначення покарання, необхідно зважити на терезах шкоду і порушене право.

3.23.Вся сила правовладдя саме в тому, щоб захищати інтереси всіх і кожного, підтримуючи баланс між різними інститутами, соціальними групами та людьми. «Правовладдя вважають не лише благом самим по собі, оскільки воно є втіленням і стимулом для існування справедливого суспільства, але й основою інших добрих речей, зокрема зростання»4.

3.24.Отже встановлюючи вину, суд (суддя) повинен врахувати і особу та загальні наслідки від її дій. Якщо ж держава не втратила блага, а лише набула їх, необхідно враховувати такі наслідки та бути милосердним до людини, там де це можливо.

3.25.Стаття 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.

3.26.Встановленні мною обставини очевидно свідчать про таку малозначність, що пов`язано з відсутністю суспільної небезпеки для охоронюваних законом відносин та можливістю для держави отримати відповідну фінансову вигоду у вигляді митних платежів під час належного митного оформлення вказаного товару за більшою вартістю, що була встановлена митним органом.

3.27.Така реакція держави буде справедливою сатисфакцією за встановлене порушення і не буде свідченням зайвого поблажливого відношення до порушника, що може в подальшому не розсудливу людину призвести до думки про можливість вчинення більш суттєвих порушень, за які так само не буде покарання. Така реакція на порушення є іманентною, яка лише показує розумне ставлення до будь-якої особи, що потрапила до сфери дії Митного Кодексу і буде заохочувати в подальшому до доброчесності при здійсненні митного оформлення та декларування товарів.

3.28.Таким чином, суддя вважає, що ОСОБА_1 допустив відповідне порушення закону та подав митному органу України документи, які містять неправдиві відомості. Разом з тим, такі дії, хоча формально і містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК але через малозначність не становлять суспільної небезпеки та не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди суспільству та державі. Звільняючи порушника від адміністративної відповідальності, суддя обмежуються усним зауваженням.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

4.2.Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

5.Судовий збір, положення закону яким керувався суддя.

5.1. Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

5.2.При винесені постанови суддя керується ст.22 КУпАП, ст. ст. 3, 472, 522, 527 МК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

1.1.Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, за малозначністю правопорушення.

1.2.Зробити ОСОБА_1 усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1.Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

2.2.Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3.Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: ОСОБА_2

[1]Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р., Книга перша, Глава І С. 9. та Книга двадцята, Глава ХІІІ, С. 316. Репринтна копія, Видавництво «Рипол класик» 2018 рік.

[2] ОСОБА_3 «Філософія права» 1820 р., Частина третя. Моральність. Розділ другий. Громадянське суспільство. В.Відправлення правосуддя. Параграф 214, С. 251; Видавництво «Думка» 1990 р.

[3]Том Бінґем, Правовладдя, Видавництво Penguin Books 2024 р., С. 38-39; Tom Bingham, The Rule of Law.

1 Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р., Книга перша, Глава І С. 9. Репринтна копія, Видавництво «Рипол класик» 2018 рік.

2 Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р., Книга двадцята, Глава ХІІІ, С. 316. Репринтна копія, Видавництво «Рипол класик» 2018 рік.

3 ОСОБА_3 «Філософія права» 1820 р., Частина третя. Моральність. Розділ другий. Громадянське суспільство. В.Відправлення правосуддя. Параграф 214, С. 251; Видавництво «Думка» 1990 р.

4 Том Бінґем, Правовладдя, Видавництво Penguin Books 2024 р., С. 38-39; Tom Bingham, The Rule of Law.