Справа № 504/2041/24
Номер провадження 3/504/1738/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Трансагрокомпані», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення НОМЕР_1 , видане ТСЦ 4841 від 12.04.2016р.

за ст.188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024р. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Єгоровим С.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення №002802, згідно якого 30.04.2024р. о 23:40 год. на а/д М-28 «Одеса-Южний» Одеського району Одеської області (км 15+300), водій транспортного засобу «Renault» н/з НОМЕР_2 з напівпричепом ПП н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_2 не виконав законні вимоги посадових осіб Уктрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні дії габаритно-вагового контролю на а/д М-15 (км.12+125), чим порушив вимоги ст.188-57 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 26.07.2024р., ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим не з`явився, однак надав заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У вказаній заяву просив розглянути справу за його відсутності.

Зі змісту заяви вбачається, що він працює водієм на ТОВ «Трансагрокомпані». Підприємство надає послуги з вантажних перевезень. 30.04.2024р. він віз насіння кукурудзи з Харківської області в Одеську. Під час руху, о 23:40 год. вантажівку зупинили працівники «Укртрансбезпеки» та попросили пред`явити документи на перевезення. Він пред`явив всі документи на поїздку. Не виявивши жодних порушень при перевірці документів інспектори почали пошук інших порушень. Далі інспектор дав йому вказівку їхати з ними на пункт вагового контролю, який знаходиться на відстані 12 кілометрів у інший бік від напрямку маршруту. Він повідомив, що в автомобілі є проблеми з ключем запалювання, що оголошено повітряну тривогу і що скоро комендантська година. Просив дати можливість усунути несправність і після цього їхати. Наголосив, що не відмовляюсь пройти габаритно-ваговий контроль. Однак працівники «Укртрансбезпеки» розцінили це як відмову пройти габаритно-ваговий контроль і склали протокол про адміністративне правопорушення за ст.188- 57 КУпАП. Крім того, працівники заблокували вантажівку і він цілу ніч провів надворі у вантажівці. Зранку автомобіль зважили і він поїхав далі по маршруту. Тобто фактично він все ж таки пройшов габаритно-ваговий контроль. Отже він не відмовлявся проходити габаритно-ваговий контроль, а навпаки погоджувався. Проте просив дати можливість усунути несправність, а також вимоги працівників «Укртрансбезпеки» здійснювались у незаконний спосіб в час оголошеної повітряної тривоги і за декілька хвилин до початку комендантської години.

ОСОБА_2 в своїй заяві вказує на те, що законодавство передбачає обов`язок водія пройти габаритно-ваговий контроль на місці зупинки, а також право «Укртрансбезпеки» встановлювати для цього пересувні пункти вагового контроль; проте закони України не передбачають обов`язку для водія виконувати особисті забаганки працівників «Укртрансбезпеки» їхати на відстань 24 кілометри (12 в один бік і 12 км на зворотній шлях) для проходження зважування, а тому він не порушував жодних норм закону і не може нести відповідальність за невиконання протиправних вимог державного службовця, якщо такі обов`язки для нього не передбачені законом. Акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами «Укртрансбезпеки» виключно габаритно-вагового контролю. Під час повітряної тривоги і комендантської години вимоги працівників «Укртрансбезпеки» кудись їхати є незаконними, при цьому він не мав жодного обов`язку виконувати роботу під час повітряної тривоги, оскільки такі дії становили явну небезпеку його здоров`ю. В його діях відсутні вина і умисел, оскільки автомобіль був несправний, щоб їхати у нічний час на відстань 12 кілометрів до пункту вагового контролю і 12 кілометрів назад. Також диспозиція ст.188-57 КУпАП є бланкетною, тому необхідним є встановлення та зазначення в протоколі норм законів, які ймовірно порушила особа, однак у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на конкретні норми закону, які він начебто порушив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В судовому засіданні були досліджені докази, які долучені до матеріалів справи:

-протокол про адміністративне правопорушення серії №0002802 від 30.04.2024р.;

-копія акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю;

-копія рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 30.04.2024р.;

-доповідна записка ОСОБА_3 від 01.05.2024р.;

-копія посвідчення водія ОСОБА_1 з веб-порталу «Дія»:

-копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

-копія товарно-транспортної накладної;

-фотознімок транспортного засобу;

-копія посвідчення старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Єгорова С.О.;

-відеозапис події;

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Так, ст.188-57 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань.

Диспозиція ст. 188-57 КУпАП, є бланкетною, яка відсилає до норм закону, зокрема до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху України.

Разом із тим, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які норми, якими передбачена така вимога посадових осіб «Укртрансбезпеки», тобто не зазначено яку правову норму було порушено ОСОБА_1 , що позбавляє останнього його можливості здійснювати предметний захист, порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист.

Крім того, за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що є спеціальною нормою.

Однак працівниками «Укртансбезпеки» протоколом наданим до суду ставиться особі у вину аналогічне порушення, яке кваліфіковане ними за ст.188-57 КУпАП.

Одночасно суду не надано доказів руху транспортного засобу в зоні дії габаритно-вагового контролю.

Згідно з Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, посадові особи «Укртрансбезпеки» вправі зупиняти транспортні засоби для перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, що може включати габаритно-ваговий контроль.

П. 2.4.-1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського.

Згідно з п.1.10.Правил дорожнього руху України, габаритно-ваговий контроль проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Ці пункти позначаються знаком 5.96.1 «Зона габаритно-вагового контролю», який позначає початок обладнаних вздовж автомобільних доріг загального користування майданчиків, призначених для проходження габаритно-вагового контролю вантажних автомобілів на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно- вагового контролю.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб був зупинений в порядку, передбаченому вищенаведеними нормами законодавства на стаціонарному або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, обладнаному дорожнім знаком 5.96.1 з дотриманням п. 15 Правил дорожнього руху.

З пояснень ОСОБА_1 , які узгоджуються з відеозаписом події, вбачається, що працівники «Укртранспбезпеки» за двадцять хвилин до початку дії комендантської години намагалась зобов`язати його їхати в невідомому напрямку до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю, що вочевидь не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Таким чином, у ОСОБА_1 не було обов`язку проходження габаритно-вагового контролю на місці зупинки транспортного засобу.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит в якості свідка директора «ТОВ «Трансагрокомпані» ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він був безпосереднім очевидцем події, крім того, досліджених доказів по справі є достатнім для прийняття остаточного рішення.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-57 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-57 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.188-57 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан