П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення що надійшла із Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 154 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №542134 від 12.03.2024, вбачається, що 18.02.2024 року о 12:00 год. за адресою АДРЕСА_2 , біля ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_2 порушила правила утримання собак, а саме здійснювала вигул незареєстрованої собаки в громадському місці без повідка та намордника, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю гр. ОСОБА_3 , відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку про необхідність закрити провадження у даній справі на підставі за відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності

Диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Диспозицією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, -

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

З досліджених письмових матеріалів справи встановлено що ОСОБА_2 , визнає що є власником собаки, однак таке не зареєстрована, порода собаки їй не відома. Про те, що собака когось покусала їй не було відомо, дізналася від працівників поліції.

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 , її покусала собака, тварину вона упізнала на фото, потерпіла звернулася по медичну допомогу, та повідомила про те, що сталося на телефон служби «102».

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі. Утримання в домашніх умовах - обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до абз. 4 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-IV дозволяється утримувати: домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-IV фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Потенційно небезпечні собаки - собаки, які згідно з Переліком порід собак визнані як потенційно небезпечні, а також особини, які мають фенотипічні ознаки цих порід. Службові собаки та собаки бійцівських порід є джерелом підвищеної небезпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. № 1164 затверджено перелік небезпечних порід собак.

Крім того, власники собак, породи яких зазначені у додатку 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944 "Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам", повинні до або під час реєстрації, перереєстрації, укласти договір обов`язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам. У разі відсутності договору страхування реєстрація, перереєстрація не проводиться.

При цьому особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на бланкетну норму закону і всупереч вимогам КУпАП не конкретизовано, які положення нормативно-правових актів (правил утримання тварин) порушила ОСОБА_2 , та в чому полягає об`єктивна сторона правопорушення, оскільки згідно положень ч.3 ст.154 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення декількох різних діянь (бездіяльності), кожне з яких повинно бути прив`язаним до певного положення відповідного нормативно-правового акту.

Згідно ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Співробітники поліції, згідно ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП, зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП є: - утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, - утримання незареєстрованих собак, - приведення їх у громадські місця, - вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, - неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Разом з тим, як у протоколі про адміністративне правопорушення, не наведено жодної дії або бездіяльності, що становить об`єктивну сторону вказаного правопорушення.

Зі змісту норми закону (ч.3 ст.154 КУпАП) випливає вичерпний перелік самостійних елементів об`єктивної сторони щодо порушення правил тримання собак і обов`язковим елементом в даному випадку є заподіяння шкоди здоров`ю людей або її майна, однак жоден з них не знайшов своєї деталізації у направленому на адресу суду адміністративному матеріалі, як і не вказано конкретні посилання на норми правил тримання собак, порушення яких спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_2 , інкримінується одночасно: «порушення правила утримання собак» та «здійснення вигулу незареєстрованої собаки в громадському місці без повідка та намордника» .

При цьому, у даному протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_2 , відсутнє посилання на конкретну норму правил утримання тварин, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та не викладена суть правопорушення ст. 154 ч. 3 КУпАП (з урахуванням вимог ч. 1 ст. 154), якщо суть правопорушення стосується саме утримання собак.

Так, матеріли справи не містять підтвердження того, що собака яка зі слів ОСОБА_2 належить їй, відноситься до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак», якщо суть правопорушення стосується саме вигулу такої собаки.

Окрім того, з матеріалів справи не надається за можливе встановити, яким чином було встановлено потенційну небезпечність собаки (собак), оскільки, не зазначено породу собаки (собак), яка (які) здійснила (здійснили) напад на потерпілу, її (їх) кількість та зовнішні відмінності.

Окрім того, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі прямого або непрямого умислу.

Проте, працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , всупереч вимогам КУпАП, не вказано, у чому полягає суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка характеризується наявністю вини як у формі прямого або непрямого умислу, при тому що докази на підтвердження обставин того, що досліджувані події, які мали місце 18.02.2024 року о 12:00 год. за адресою АДРЕСА_2 , відбувались за участю ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні. Відсутність ОСОБА_2 за досліджуваних подій підтверджено її поясненнями, поясненнями потерпілої. Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , що імовірно під час її обідньої перерви собака вибігла на вулицю, де і стався інцидент, про те що собака когось покусала власниця дізналася лише від поліцейських.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на порушення положень конкретного нормативно-правового акту фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Суд не може вийти за межі змісту та суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Крім того, санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає обов`язкову конфіскацію тварини (собаки). Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості про собаку, зокрема його опис, порода, кличка, вік, а також відсутній протокол вилучення тварини.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Комплексний аналіз положень ст.154 КУпАП вказує на те, що відповідальність за ч.3 вказаної статті настає лише у випадку вчинення особою діянь, визначених ч.1 ст.154 КУпАП та за умови, що настання наслідків, передбачених частиною третьої даної статті, перебуває в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненими особою діяннями, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 154 КУпАП. Відсутність хоча б одного з вказаних вище елементів свідчить про відсутність складу даного адміністративного правопорушення.

При цьому належне викладення в протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин інкримінованого особі правопорушення є гарантією забезпечення її прав в частині бути обізнаним щодо суті пред`явленого звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за конкретних обставин та, у зв`язку з цим, мати можливість скористатися гарантованими ст. 268 КУпАП правами щодо надання пояснень, подання доказів та заявлення клопотань саме з приводу інкримінованого порушення.

Натомість суд не має права виходити за межі викладених в протоколі обставин та притягнути особу до адміністративної відповідальності, навівши інші обставини правопорушення, які не були викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не підтверджуються відповідними доказами.

Сам по собі факт спричинення майнової шкоди потерпілій, без вказівки в протоколі на перелічені в ст. 154 КУпАП види порушень, не утворює у діях володільця домашньої тварини складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП.

В такому випадку інтереси потерпілої можуть бути захищені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, який складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, та інші матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вчинення громадянкою ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, за викладених в протоколі обставин, що вказує на відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності через відсутність складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 154, 248, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 154 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош