Справа № 442/154/24
Провадження №3/442/152/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2024 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП Головного управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого в АТ "Львівгаз", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 02.01.2024 р. о 23 год. 32 хв. в м.Дрогобич на вул. М.Грушевського, 19, керував транспортним засобом марки ЗАЗ Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням алкотерстеру «Драгер», чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини у скоєному не визнав. Його захисник адвокат Галишин А.В. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що відомості, зазначені у протоколі повною мірою не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Запропонована працівником поліції процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння була неправомірною, оскільки порушувала вимоги статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що долучений до справи відеозапис не є безперервним, переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом. Останній не відображає повний хід спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, детально відновити послідовність подій. Вказує, що лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак таких ознак у ОСОБА_2 не було і йому зразу було запропоновано продути алкотестер. Також йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є підтвердженням того, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки у справі немає належних та допустимих доказів того, що він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, тобто його вина є недоказаною, наведене свідчить про відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення, а тому провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що під час зупинки транспортного засобу, яким він керував працівники поліції вели себе провокативно. Зразу завили, що хочуть перевірити його документи. Вони ніби-то помітили у нього ознаки алкогольного сп`янння і сказали відразу продути алкотесетр «Драгер». Даний алкторестер на його погляд був несправним, однак він його продув. Він не вживав алкогольних напоїв, тому без вагань погодився продути алкотестер. Вказує, що на результат алкотесту могло вплинути те, що він до керування транспортним засобом, за призначенням лікаря, випив настоянку прополіса, яка містить спирт. Поліцейські стали складати акт про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. В цьому акті поліцейський записав, що у нього виявлено: «0,081 % проміле» після чого став складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Йому ніхто не роз`яснював його права, не забезпечив право на проходження огляду у медичному закладі. Він не відмовлявся їхати у лікарню. Зауважує, що під час складення даного протоколу, його було складено не поліцейським ОСОБА_3 , а іншим поліцейським, тобто ОСОБА_4 . Тобто поліцейські вчинили службове підроблення офіційного документа, оскільки він був підписаний не тою особою, яка його складала.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Галишин А.В. в судовому засіданні доповнив, що в матеріалах справи маються розбіжності у результаті алкотестера «Драгер»: у Акті огляду вказано «0,081%о», а в результаті тесту «0,81%о». Окрім цього вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, освідування на стан сп`яніння його клієнта за допомогою алкотестера проводив поліцейський ОСОБА_3 , а направлення на огляд водія та Акт огляду на стан сп`яніння складав поліцейський ОСОБА_4 .

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, приходжу до такого висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин, а пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Так, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступною сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 667308 від 02.01.2024, відповідно до якого водій ОСОБА_1 о 23 год. 32 хв. в м.Дрогобичі на вул. М.Грушевського керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- направленням особи на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння;

- результатами спеціального технічного засобу ALKOTEST 6820, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 02.01.2024 о 23:35 год. становив 0,81 проміле;

- відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної боді камери працівників поліції, де зафіксовано, що 02.01.2024 о 23:35 год. було зупинено автомобіль ЗАЗ Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуття алкотесту, результат якого становив 0,81 проміле у видихуваному останнім повітрі. ОСОБА_1 заперечень після отримання результату огляду не висловлював, при цьому повідомляв працівникам поліції про те, що він вживав перед керуванням транспортного засобу лікарську настоянку прополісу.

Також з дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції бере до рук запакований у плівку мундштук, дає ОСОБА_1 , щоб він розпакував його та вставляє в газоаналізатор. Тому доводи ОСОБА_1 про те, що мундштук був вже розпакований спростовуються переглянутим відеозаписом.

Щодо тверджень адвоката Галишина А.В. стосовно того, що працівниками поліції долучено диск з окремими відеозаписами, а не одне безперервне відео, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях.

Долучений особою, яка складала протокол, технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Зі змісту відеофіксації вбачається, що запис поліцією було здійснено з використанням службового пристрою - боді-камери та відеореєстратора, в ході реалізації своїх службових повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Окрім того, в протоколі наявне посилання на долучений до нього технічний носій інформації з відеозаписами. До того ж, вказане не є тією обставиною, що ставить під сумнів зафіксовані за допомогою засобів об`єктивного контролю обставини. Мотивованих та достатніх підстав, які би свідчили про недостовірність чи недопустимість змісту відеозаписів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на позитивний результат Драгера міг вплинути факт вживання ним настоянки на спирту в якості ліків, які йому призначив лікар, суд не приймає до уваги, оскільки згідно висновку лікаря-спеціаліста від 20.02.2024 та рецепта від 23.02.2024 ОСОБА_1 дійсно призначено лікування в тому числі настоянка прополіса, яка містить спирт. Про те, що вживання даної настоянки могло вплинути на результат Драгера є припущенням ОСОБА_1 , належних доказів на підтвердження такого припущення матеріали справи не містять. Крім цього, даний рецепт було видано більш як за місяць після складання адміністративного протоколу.

Слід зазначити, що у випадку вживання таких ліків, ОСОБА_1 , будучи водієм, мав би усвідомлювати наслідки їх застосування. Вживання лікарських засобів на основі спирту, не звільняють особу від адміністративної відповідальності.

Щодо твердження захисника про наявність розбіжностей у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у тесті Алкотестера щодо результатів огляду, то поліцейським Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Наминаніком О.М. в судовому засіданні вказано, що це механічна помилка, оскільки такого результату як «0,081%о». Алкотест «Драгер» не міг показати через технічні характеристики, а тому вірним слід вважити результат тесту, вказаний у його роздруківці «0,81%о»..

Також суд відхиляє доводи адвоката Галишина А.В. щодо заповнення Направлення на огляд водія транспортного засобу, Акту на стан алкогольного сп`яніння поліцейським ОСОБА_4 , а не працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 , оскільки з пояснень поліцейського Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Наминаніка О.М. встановлено, що він в цей день здійснював патрулювання в екіпажі разом з ОСОБА_4 та разом оформлювали документи по справі ОСОБА_1 .

Жодних застережень, прямих вимог щодо складання згаданих вище документів лише уповноваженою особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення чинне законодавство не містить.

З огляду на вказане, істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП суд не вбачає.

Вказані вище докази суд визнає належними, допустимими та достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя А.П. Хомик