Справа № 344/8707/24
Провадження № 33/4808/858/24
Категорія ст.ст. 124, 122-4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 26.08.2024 року, повторно, подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Зазначає, що пропустив строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що суд першої інстанції розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності та не повідомив його про прийняте рішення.

Вказує, що внаслідок похилого віку та наявності захворювання у вигляді атеросклерозу артерій кінцівок з перемінною кульгавістю, атеросклерозом судин обох нижніх кінцівок ІІ-ІІІ стадії він не приймав участь у судових засідання суду першої інстанції та очікував результату розгляду від суду. (консультація судинного хірурга від 19.04.2024 року)

Вказує, що він не зареєстрований у електронному суді, а тому не мав можливості вчасно ознайомитись із судовим рішенням та оскаржити його у встановлений законом строк.

Вказує, що судове рішення до теперішнього часу він не отримав та після 21.07 2024 року дізнався про те, що рішення суду вступило в законну силу та знаходиться у реєстрі судових рішень.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 21 лютого 2024 року вже звертався з апеляційною скаргою на постанову суду та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке мотивував тим, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності та не повідомив його про ухвалене рішення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки не було встановлено поважних причин, які свідчили про те, що протягом вказаного строку він не мав можливості оскаржити судове рішення.

Апеляційний суд вважав, що ОСОБА_1 не навів обставин, які реально перешкоджали своєчасному оскарженню та не цікавився результатом розгляду справи, хоча був обізнаний про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується поданим ним письмовим поясненням по справі.

Однак, 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якій обґрунтовує поважність пропущеного ним строку тим, що суд першої інстанції не повідомив його про ухвалене рішення.

Апеляційний суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. ( справа «Брумареску проти Румунії») .

В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Разом з тим, обставини, на які посилається апелянт в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вже перевірялись апеляційною інстанцією та були визнані такими, що не свідчать про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що за таких обставин, апелянт має можливість звернутись з новим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження тільки за умови, що у вказаному клопотанні він наводить нові правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та вказує нові поважні причини, яким не було надано відповідну правову оцінку апеляційною інстанцією.

Однак, у цьому випадку апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин, а і вказати, чому він не мав можливості зазначити вищевказані доводи раніше.

Так, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 стверджує, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважав, що суд першої інстанції повинен був повідомити його про ухвалене рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції направив копію судового рішення ОСОБА_1 в день ухвалення судового рішення 26.06.2024 року. (а.п. 25)

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що постійне місце проживання ОСОБА_1 знаходиться в безпосередній близькості до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Таким чином, в своєму клопотанні про поновлення строку, апелянт посилається на обставини, які він вже вказував у попередньому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та яким вже було надано відповідну правову оцінку.

Інших нових даних, які свідчать про те, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин апелянт не наводить.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний та непереборний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Апелянт повинен довести, що вищевказані причини існували саме під час строку, який встановлений законом на оскарження судового рішення та діяли до часу його звернення з відповідною апеляційною скаргою.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.

Разом з тим, апелянт у заявленому клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не зазначив причин, з яких він не міг вчасно подати апеляційну скаргу, не конкретизував, які саме поважні причини (непереборні обставини) завадили йому вжити відповідних дій для того, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження, в тому числі і для того, щоб своєчасно оскаржити судове рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 обґрунтовує необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на обставини, яким вже було надано відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції, враховуючи, що з часу ухвалення судового рішення пройшов доволі тривалий час і рішення суду набрало законної сили та підлягає до виконання, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2024 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв