КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/3620/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №757/11538/24-п

23 липня2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Барбона Павла Олександровича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605гривень 60копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 13 червня 2024 року адвокат ОСОБА_2 - Барбон Павло Олександрович подавапеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також порушивпитання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_2 - Барбон Павло Олександрович посилається на те, що не отримував копію оскаржуваної постанови Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року станом на дату звернення до суду апеляційної інстанції, оскільки текст постанови не був виготовлений.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції незаконна.

Зазначає, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, автомобіль не перебував у русі на початок відеозапису з боді-камер поліцейських.

Крім того, зазначає, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_2 , ніяким чином працівниками поліції не було виявлено та перевірено.

Вказує, що ОСОБА_2 працівники поліції не роз`яснили його права та не було відсторонено від керування транспортним засобом.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 02травня2024 року.

У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року.

13 червня 2024 року адвокат ОСОБА_2 - Барбон Павло Олександрович подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані адвокатом ОСОБА_2 - Барбоном Павлом Олександровичем причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києвавід 02 травня 2024 року є поважними.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД№721868 ОСОБА_2 , 21 лютого 2024 року о 02 годині 05 хвилин у м. Києві на вул. Набережне шосе, 25, керував автомобілем марки «Ленд Ровер» д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 лютого 2024 року; розписка про передачу транспортного засобу «Ленд Ровер» д.н.з НОМЕР_1 - ОСОБА_3 ; відеозапис із нагрудної камериполіцейських.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, автомобіль не перебував у русі на початок відеозапису з боді-камер поліцейських, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними.

Зокрема, посилання на те, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом, оскільки вказане спростовується дослідженим відеозаписом (а.с.6) (зафіксований час на відео 1:02:07), з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ленд Ровер» д.н.з НОМЕР_1 , крім того, протягом усього відео не заперечував керування вказаним транспортним засобом.

Таким чином, сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що ОСОБА_2 під час події був водієм транспортного засобу та є суб`єктом за інкримінованим адміністративним правопорушенням.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції і доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 працівники поліції не роз`яснили його права та не було відсторонено від керування транспортним засобом.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В протоколі зазначено про роз`яснення ОСОБА_2 положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також в протоколі міститься підпис самого ОСОБА_2 .

Отже, даний довід спростовується підписом ОСОБА_2 в протоколі, яким він підтвердив, що його ознайомлено з протоколом де вказано, що ОСОБА_2 роз`яснено його права та наслідки притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 130 КУпАП. Заперечень, щодо складеного протоколу останнім не зазначено.

Довід сторони захисту щодо не відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом спростовується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.3), відповідно до якої ОСОБА_3 передано транспортний засіб марки «Ленд Ровер» д.н.з НОМЕР_1 на власне зберігання.

Щодо доводу сторони захисту про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_2 , ніяким чином працівниками поліції не було виявлено та перевірено, спростовується протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№721868 від 21 лютого 2024 року відповідно до якого у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Крім того, це підтверджується дослідженим відеозаписом, який долучений до матеріалів справи (а.с.6).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 - Барбона Павла Олександровича .

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату ОСОБА_2 - Барбону Павлу Олександровичу процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Барбона Павла Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: