Номер провадження: 33/813/2115/24
Номер справи місцевого суду: 505/2122/23
Головуючий у першій інстанції Павловська Г.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 21.05.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 02.06.2023 о 01 год. 44 хв. в м. Подільську по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результати огляду 1,73‰, проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодилася із оскаржуваною постановою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, з огляду на наступне:

- рішення суду ґрунтується тільки на відеозаписі, що є однобічним та поверхневим розглядом справи;

- суд 1-ої інстанції незаконно притягнув його до відповідальності не за наявності його вини у вчиненні вказаного правопорушення, а через необхідність виховання;

- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ним автомобілем у період часу, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, як час вчинення правопорушення (01:44 год.), в той час як на відеозаписі час вчинення правопорушення інший (00:38 год);

- судом 1-ої інстанції залишено поза увагою відсутність у протоколі кваліфікуючої ознаки - результатів огляду на стан сп`яніння, що також є порушенням п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, а тому відсутність результатів огляду, на його думку, спростовує факт сп`яніння;

- судом 1-ої інстанції взято до уваги, що до протоколу після його підписання та вручення копії було внесено зміни шляхом допису частини ст. 130 КУпАП і з такими змінами його не було ознайомлено, а тому зазначений протокол є неналежним доказом у справі, оскільки при його складенні не було дотримано вимог ст. 254 КУпАП, а також порушено його право на захист;

- судом не враховані його аргументи щодо того, що в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1395 протокол складено одним працівником поліції, а огляд на стан сп`яніння і відібрання у нього пояснень здійснювалось іншим поліцейським; в протоколі не зазначено номер Драгера, за допомогою якого проводився огляд та не зазначено в протоколі як додаток до нього чек з Драгеру, а тому доданий до протоколу чек невідомого походження не може бути належним доказом, оскільки не можливо встановити, чи дійсно він відображає обставини вчинення правопорушення, про які зазначено у протоколі; огляд на стан сп`яніння поліцейськими проведено з порушенням визначеного законом порядку, в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на відповідний огляд він не направлявся, в той час як наполягав на його проведенні та заперечував факт сп`яніння; в порушення приписів ст. 256 КУпАП та абз. 1 п. 1 розділу ІІ Інструкції № 1395 в протоколі відсутні відомості про свідків події та їх підписи, прочерки у відповідних графах протоколу не проставлені та не зазначено повне місце вчинення правопорушення (область), що має значення для визначення підсудності справи, а також відсутня його повна адреса реєстрації (проживання);

- всі дії під час складення протоколу вчинені ним під моральним тиском працівників поліції, а тому просить не брати їх до уваги при винесенні рішення по справі.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі порушив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що він не знав про винесення судом оскаржуваної постанови, копію якої отримав лише 17.07.2024.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 02.09.2024 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, в апеляційній скарзі просив справу розглядати за його відсутності.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, а також клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не був присутніми в судовому засіданні 21.05.2024, у якому за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом було прийнято рішення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про надіслання ОСОБА_1 у строк, передбачений вимогами вищевикладеної ст. 285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції, оскільки відповідно до супровідного листа суду ОСОБА_1 копію постанови надіслано лише 03.07.2024 та яку ним отримано 17.07.2024, про що міститься відповідна відмітка з підписом ОСОБА_1 (а.с. 45).

Апеляційна скарга на вищезазначену постанову ОСОБА_1 подана через канцелярію суду 1-ої інстанції 26.07.2024, тобто протягом 10 днів після отримання копії оскаржуваної постанови суду (а.с.50).

Отже, враховуючи не надіслання судом ОСОБА_2 копії судового рішення у встановлений законом строк, а також дату отримання ним копії постанови суду, задля забезпечення реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, апеляційний суд вважає зазначену обставину поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції та доходить висновку про існування підстав для його поновлення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно нього у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту порушення останнім п. 2.9 а) ПДР та, як наслідок, наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Вимогами п. 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 164423 від 02.06.2023 (а.с.2), відповідно до якого 02.06.2023 о 01 год. 44 хв. в м. Подільськ по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху;

- роздруківкою показників застосованого на місці зупинки приладу «Drager Alcotest 6820 ARLН 0183» (а.с. 3), відповідно до якого результат огляду становить 1,73 ‰ алкоголю;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а.с. 4), в якому також міститься результат огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,73 ‰;

- відеозаписом події з боді-камери співробітників поліції (а.с.11), на якій зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820 ARLН 0183».

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис події фіксує весь процес проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, зокрема, з відеозапису вбачається, як патрульні поліцейські зупиняють автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , із-за керма якого виходить ОСОБА_1 . Надалі патрульні поліцейські пропонують йому надати документи, які посвідчують його особу, а також посвідчення водія, проте ОСОБА_1 повідомляє, що посвідчення водія у нього було вилучено ще у 2020 році, а дія полісу обов`язкового страхування скінчилась. Під час спілкування патрульні поліцейські виявили у ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на місці зупинки. За результатами огляду у ОСОБА_1 було виявлено 1,73 ‰ алкоголю (час: 01:49:50) та йому поліцейським роз`яснено, що такий результат перевищує допустиму норму у 0,2 проміле, що є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 не заперечував щодо результату огляду, а навпаки підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої (приблизно 1 л. пива) (час: 01:51:29), також він пропонував поліцейським вирішити це питання у інший спосіб (час: 01:54:28).

Згодом, патрульні поліцейські склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому йому було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП (час: 02:15:10), оголошені його письмові пояснення, надані під час складення протоколу, а також повідомлено, що його автомобіль буде переміщено на штраф майданчик у зв`язку із комендантською годиною (час: 02:11:50).

При цьому, жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, який з огляду на відеозапис події він пройшов добровільно, а також незгоди із його результатами водій ОСОБА_1 під час огляду не висловлював, а також не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв, про що зазначено у наданих ним під час складення протоколу поясненнях, а також зафіксовано на відеозаписі події.

Крім того, на відеозаписі також зафіксовано намагання ОСОБА_1 вирішити з поліцейськими питання не притягнення його до відповідальності (час: 01:54:28), однак поліцейськими були проігноровані такі пропозиції та на законних підставах складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 і вже після складення зазначеного протоколу ОСОБА_1 почав заперечувати щодо стану його сп`яніння та результатів огляду (час: 02:20:19).

Отже, в цьому контексті апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо порушення порядку проведення огляду, не направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я внаслідок незгоди з результатами огляду, в той час як така незгода ним була висловлена вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в момент його оголошення (час: 02:20:19), а тому розцінюється апеляційним судом, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується посилань ОСОБА_1 , що йому не були роз`яснені його права, в тому числі право на захист, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (час: 02:15:10), про що також у відповідній графі протоколу міститься особистий підпис ОСОБА_1 (а.с. 2).

Надаючи оцінку посиланням ОСОБА_1 на відсутність посилання у протоколі як на доказ чеку з Drager Alcotest, а також не зазначення його номеру та результатів огляду, внаслідок чого він не може бути визнаний допустимим доказом, суд апеляційної інстанції зауважує, що хоч дійсно наведене не відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, не є підставою для визнання огляду недійсним, оскільки такий огляд здійснено з дотримання вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції №1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Окрім того, роздруківка показників застосованого на місці зупинки приладу «Drager Alcotest 6820 ARLН 0183» (а.с. 3), відповідно до якого результат огляду становить 1,73 проміле, містить посилання на відповідну серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , а також місце проведення тесту, що відповідає зазначеному у протоколі місцю вчинення правопорушення, що в повній мірі відображає всі необхідні відомості для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 , тому вказане спростовує доводи апелянта про те, що доданий до матеріалів справи чек з результатами тесту не відображає обставин правопорушення та не може бути належним доказом вчинення ним правопорушення.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання його недопустимим доказом, як про це стверджує ОСОБА_1 , відсутні, в тому числі із підстав внесення до нього змін шляхом допису частини інкримінуємої йому статті, що не впливає на суть вчиненого правопорушення та не змінює опис установлених у протоколі обставин, як і з підстав не зазначення у протоколі свідків, присутність яких під час проведення огляду особи на стан відповідного сп`яніння у відповідності до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 не вимагається у разі застосування поліцейськими під час проведення огляду технічних засобів відеозапису.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначений час вчиненого правопорушення (01:44 год) відповідає часу його вчинення, зафіксованому на відео з БК поліцейських, а час, який помилково зазначає ОСОБА_1 в обґрунтування своїх доводів (00:38 год.) є не часом керування ним транспортним засобом, а часом (тривалістю) здійсненого відеозапису, а отже в наведеній частині доводи скарги є необґрунтованими.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі не зазначено повне місце вчинення правопорушення (область), що має значення для визначення підсудності справи, а також відсутня його повна адреса реєстрації (проживання), з огляду на місце складення протоколу ( АДРЕСА_2 ) та розгляд справи судом з дотриманням правил підсудності, визначених ст. 276 КУпАП, за місцем вчинення правопорушення м. Подільськ Одеської області. Щодо повної адреси проживання ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує, що вона відображена у наданих ним під час складення протоколу письмових поясненнях.

Щодо посилання на те, що ОСОБА_1 вчиняв всі дії під тиском поліцейських, то такі твердження не підтверджено належними та допустимими доказами та спростовується відеозаписом події вчиненого ним правопорушення, а отже апеляційний суд визнає їх голослівними.

Отже, суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутні підстави стверджувати, що поліцейськими порушено вимоги ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції № 1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що співробітниками поліції в даному випадку, під час фіксування проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, не було допущено порушень вимог законодавства та нормативних актів, а зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 21.05.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 21.05.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца