1Справа № 335/6228/24 3/335/1947/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт Серії НОМЕР_1 від 22.01.1997 року, виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 220837, 26.05.2024 року о 22 годині 30 Хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, висловлювався у її бік образливими словами та застосував фізичну силу бив по усім частинам тіла, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої особи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав, просив строго не наказувати.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, встановлено наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 14, 17 частини першої цієї ж статті визначено, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Стаття 3 Закону визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Окрім повного визнання вини у вчиненому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 220837 від 26.05.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та опитування потерпілої від 26.05.2024 року, згідно яких ОСОБА_1 за місцем мешкання почав її бити ображаючи образливими словами, погрожував їй та вчинив відносно неї домашнє насильство;

- даними опитування ОСОБА_1 від 26.05.2024 року, згідно яких він, перебуваючи вдома він у профілактичних цілях почав виховувати ОСОБА_3 , наносячи їй удари руками та ногами по усім частинам тіла, при цьому ображав її принизливими словами, щоб вона перестала вживати спиртне, після чого ліг спати;

- інформаційною довідкою інспектора СПДН Бердянского РВП ст. лейтенанта ОСОБА_4 , згідно якої, він та майор поліції ОСОБА_5 під час несення служби з протидії домашньому насильству у складі екіпажу крути-145: 26.05.2024 року о 22:50 годин був отриманий виклик домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила що побив співмешканець гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрібна ШМД. Прибувши на місце події від гр. ОСОБА_2 було прийнято заяву та пояснення про вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного та фізичного характеру з боку її співмешканця гр. ОСОБА_1 що полягало у висловлюванні у її бік образливих слів та побиттям, також було проведено ФОР яка показала високий рівень небезпеки, гр. ОСОБА_1 було запрошено до ВП де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено ТЗПсК АА 413014 п. 1.2.3. строком 10 діб. Відео фіксація БК 7242;

- терміновим забороненим приписом стосовно кривдника Серія АА № 413014 від 26.05.2024 року;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- зобов`язанням, згідно якого ОСОБА_1 роз`яснено в повному обсязі вимоги та заборони винесеного відносно нього термінового забороненого припису стосовно кривдника, а також роз`яснено положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності та невиконання термінового забороненого припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового забороненого припису стосовно кривдника до суду.

За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані вище докази, які надані працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище інкримінованого йому адміністративного правопорушення та не спростовують правомірності дій інспектора поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд кваліфікує вказані вище дії ОСОБА_1 , які мали місце 26.05.2024 року, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчинення адміністративного правопорушення, суддя вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде, на думку судді, достатнім та необхідним для його виправлення та недопущення повторних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 605,60 грн., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Запорозького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя В.О. Макаров