П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.09.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова - Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, вищою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 05.08.2024 о 16:56 год. у м. Львові по вул.Генерала Чупринки,56а водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний заклад на стан алкогольного сп`яніння проводився в встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком мед. Закладу №002172 складеного о 18:24 год. Від керування транспортними засобами відсторонена шляхом передачі тверезому водієві.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На розгляд суду ОСОБА_1 подала заперечення. В обґрунтування яких, зазначає, що від проходження огляду не відмовлялася, пила воду, однак через фізіологічні потреби в туалет не хотіла. Зазначає, що пропонувала працівникам медичного закладу, щоб взяли забір крові, однак в цьому було відмовлено.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням, окрім керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водієм, згідно з приписами п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняла на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №108180 від 05.08.2024; карткою обліку адміністративного правопорушення від 05.08.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого видно, що ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: не чітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002172 від 05.08.2024 з якого видно, що ОСОБА_1 відмовилася від огляду; рапортами рядового поліції Швець Н. від 05.08.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 05.08.2024; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108171 від 05.08.2024; відеоматеріали.

До матеріалів про адміністративне правопорушення уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення долучено компакт-диск з відеофайлами. Оглядаючи відеофайли судом встановлено факт ДТП за участі ОСОБА_1 та відображені обставини, що відбувалися на місці огляду транспортного засобу за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та які узгоджуються з викладеними у протоколі обставинами. З відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції чітко роз`яснено, що на вимогу поліції особа повинна пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у разі відмови від огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У медичному закладі під огляду лікар попросила ОСОБА_1 показати пахову ділянку, на що остання відмовилася. Окрім того, лікар попросила ОСОБА_1 продути Драгер, на що остання також відмовився, аргументуючи «Драгерам не довіряє». Суд також бере до уваги, що в медичному закладі ОСОБА_1 було надано достатньо часу, протягом якого вона могла пройти огляд, однак остання бажала здати кров. Суд також бере до уваги, що лікарем було роз`яснено, що у даному закладі кров не здають. На переконання суду, такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо тверджень про те, що ОСОБА_1 погоджувалася здати кров, суд зазначає, що, відповідно до п. 12, 13 Розділу 3 Інструкції №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Тобто, зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що дослідження біологічного середовища крові можливо, якщо у особи неможливо взяти інші біологічні зразки в силу певних обставин, а саме коли водій знаходиться без свідомості чи перебуває у важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу) та ін.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.

У будь якому разі, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише він може визначити підставність відбору того чи іншого біологічного середовища.

Оцінюючи вищевказані докази у їх сукупності, суддя визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою на те посадовою особою.

У своїй сукупності безпосередньо досліджені судом докази є достатніми для прийняття рішення, оскільки беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер та суспільну небезпеку вчиненого нею правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, яка доведена повністю, істотність наслідків вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 не спростувала факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення, за перелічених фактичних обставин, буде необхідним та достатнім для її виховання у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 130, 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити, ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статті 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.