КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/2661/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року місто Київ

справа № 755/4377/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що обгрунтовуючи висновки щодо доведеності її вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП, суддя суду першої інстанції формально послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах справи. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами її вини у вчинені зазначеного правопорушення без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин даної справи.

Вказувала, що як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення №822 від 04 березня 2022 року, в ньому наведений загальний перелік порушень, та не розкрита суть адміністративного правопорушення. Зокрема, фабула інкримінованого їй адміністративного правопорушення не містить обставин при яких було вчинено правопорушення, в чому воно виразилось, спосіб його вчинення, тобто суть самого правопорушення не конкретизована, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Зазначала, що висновок суду першої інстанції про наявність в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП є передчасним та грунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Посилалася на те, що в обгрунтування своїх висновків, суд першої інстанції, фактично поклав виключно зміст акту перевірки, який покладено в основу протоколу, при цьому, з достатньою повнотою не дослідив і не з'ясував усі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, внаслідок чого прийняв рішення, що не грунтується на доказах у справі та положеннях закону.

Вказувала, що наявний в матеріалах справи акт (довідка) фактичної перевірки від 19 лютого 2024 року не підтверджує вчинення безпосередньо нею правопорушень, передбачених ч.1 ст. 155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки не підписаний свідками (понятими), а тому не може прийматися судом до уваги.

Зазначала, що в акті фактичної перевірки від 19 лютого 2024 року зазначається, що перевірку було здійснено у присутності продавця ОСОБА_2 , з якою не оформлено трудових відносин та остання працевлаштована в ТОВ «Форест Х», яке має ліцензію на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Посилалась на те, що в матеріалах справи відсутня копія наказу про проведення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 та копії направлень на перевірку ФОП ОСОБА_1

Вказувала, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що особа, яка притягується, є фізичною особою-підприємцем. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Зазначала, що будь-яких відомостей у кого саме було здійснено контрольну закупку, матеріали справи також не містять.

Посилалась на те, що в матеріалах справи міститься копія чеку ФОП ОСОБА_1 на суму 350 грн., в якому не міститься інформація щодо назви товару (послуги) та кількості.

Вказувала, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання нею чи продавцем ОСОБА_2 грошей від продажу товару, тобто виручки, яка повинна бути конфіскована у разі визнання її винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року.

В обгрунтування вимог, посилалася на те, що з повним текстом оскаржуваної постанови її представник ознайомилася 12 квітня 2024 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 21 березня 2024 року.

Доказів направлення оскаржуваної постанови стороні апелянта матеріали справи не містять.

З повним текстом постанови представник апелянта ознайомилась 12 квітня 2024 року, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.28).

Апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була подана до суду 19 квітня 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 17 липня 2024 року о 13.10 год., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції від останньої не надходило.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення №822 від 04 березня 2024 року, посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у місті Києві ОСОБА_3 при проведенні фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , остання вчинили правопорушення: порушення порядку проведення розрахунків, а саме проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО) та/або програмного реєстратора розрахункових операцій (ПРРО) без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій на суму 350 грн., крім того суб'єктом господарювання не забезпечено ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (відсутні документи, що підтверджують походження товару (накладні, чеки тощо) на загальну суму 27840 грн., чим порушено п.п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №823 від 04 березня 2024 року, посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у місті Києві ОСОБА_3 при проведенні фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , остання вчинили правопорушення: провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), зафіксовано актом бланк №008635.

Як вбачається з листа, який міститься в матеріалах справи, Головне управління ДПС у місті Києві запрошувало громадянку ОСОБА_1 на 04 березня 2024 року о 09.00 год. за адресою: місто Київ, вулиця Смілянська, 6, кабінет 307 для складання протоколів про адміністративні правопорушення на підставі ст. ст. 151-1, 164 КУпАП.

Відповідно до акту відмови від підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення від 04 березня 2024 року №1634/26-15-07-07-00-17, ФОП ОСОБА_1 не з'явилась на підпис та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з актом фактичної перевірки, 19 лютого 2024 року проведено перевірку господарської одиниці магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , щодо суб'єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , з якого вбачається що в магазині «Vape Bar» велась роздрібна торгівля одноразовими електронними сигаретами у готівковій та безготівковій формі. При купівлі споживачем одноразової електронної сигарети «ELF BAR», «KIWI PASSION FRUIT GUAVA» 1500 по ціні 350 грн., розрахункова операція проведена у безготівковій формі (через POS-термінал) без застосування РРО та ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми.

Відповідно до вказаного акту, встановлено факт реалізації тютюнових виробів, а саме: одноразова електронна сигарета «ELF BAR», «KIWI PASSION FRUIT GUAVA» 1500 по ціні 350 грн. без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Також, перевіряючим не надані документи, які стосуються предмету перевірки, а саме: накладні, договір оренди/суборенди, банківські виписки.

Згідно із зазначеним актом також встановлено факт наявності реалізації та зберігання необлікованого товару згідно встановленого порядку на загальну суму 27840 грн.

Із чека покупця, який міститься в матеріалах справи від 19 лютого 2024 року №2120, вбачається, що реалізацію товару за адресою АДРЕСА_2 здійснює ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до опису залишків товарів, які знаходяться в реалізації в магазині за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 - всього товарів на загальну суму 27840 грн.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст. 155-1 КУпАП, порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з п.п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в редакції Закону №3303-ІХ, чинній з 03 вересня 2023 року) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб'єктами господарювання (у тому числі іноземними суб'єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ч. 1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», суб'єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 164 КУпАП), а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання; без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов'язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону; у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана диспозиція лише в загальному описує адміністративне правопорушення, не конкретизуючи його змісту, тобто, є бланкетною. Тому, для повного визначення ознак правопорушення необхідно звернутися до інших галузей права, що встановлюють норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов'язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов'язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм, слідує, що об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає, зокрема, у здійсненні господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії).

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Надаючи оцінку вказаним встановленим обставинам справи та наданим на їх підтвердження доказам, з урахуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Факт здійснення господарської діяльності саме ФОП ОСОБА_1 підтверджується актом фактичної перевірки від 19 лютого 2024 року, яка була проведена уповноваженими особами Головного управління Державної податкової служби України в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , суб'єкт господарської діяльності - ФОП ОСОБА_1 ; здійсненою контрольною розрахунковою операцією, що підтверджується чеком покупця від 19 лютого 2024 року, що наявний в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта про те, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей у кого саме було здійснено контрольну закупку, оскільки із чека покупця від 19 лютого 2024 року вбачається, що реалізацію товару за адресою: АДРЕСА_2 здійснює ФОП ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що в акті фактичної перевірки від 19 лютого 2024 року зазначається, що перевірку було здійснено у присутності продавця ОСОБА_2 , з якою не оформлено трудових відносин та остання працевлаштована в ТОВ «Форест Х», яке має ліцензію на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки продавцем ОСОБА_2 саме в інтересах ОСОБА_1 було здійснено реалізацію товару.

За нормативним визначенням об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП полягає у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

ФОП ОСОБА_1 допустила порушення встановленого порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, провівши розрахунки без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО) та/або програмного реєстратора розрахункових операцій (ПРРО), не роздрукувавши та не видавши розрахунковий документ.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП, суд відхиляє, остільки вони суперечать доказам, які містяться в матеріалах справи.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст. 164 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.