ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2221/24 Справа № 204/5769/24 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 680 грн. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

23 серпня 2024 року ОСОБА_1 , повторно, подана апеляційна скарга, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що копія оскаржуваної постанови була отримана ним в канцелярії Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 02 серпня 2024 року, про що є розписка в матеріалах справи, та до цього часу постанова йому вручена не була, як і не була викладена в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 08 серпня 2024 року він звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи, але йому відмовили, оскільки була відсутня резолюція судді або голови суду. При цьому, представник апарату суду запевнив його, що ознайомитись зі справою він може і 12 серпня 2024 року, так як 10,11 серпня це вихідні (субота, неділя), в які суд не працює. Тому з матеріалами справи він ознайомився 12 серпня 2024 року і після цього подав апеляційну скаргу. Разом з тим, посилаючись на положення ч.2 ст.294 КУпАП зазначає, що оскільки оскаржувану постанову винесено 31 липня 2024 року, то 01 липня 2024 року є початком перебігу десятиденного строку для подання апеляційної скарги, що триває до 10 серпня 2024 року включно, останній день відповідного строку припадає на вихідний день суботу, тому останнім днем строку вважається наступний за ним перший робочий день понеділок 12 серпня 2024 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене апелянт вважає, що ним не було пропущено строк на апеляційне оскарження при подачі первісної апеляційної скарги. Отже заявник вважає, що він має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні 31 липня 2024 року під час розгляду даної справи Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська (а.с.40-41), а отже безумовно був обізнаним про результати прийнятого судом рішення, тому мав реальну можливість у разі незгоди, своєчасно подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав 10 серпня 2024 року.

При цьому, як стверджує апелянт, копію оскаржуваної постанови він отримав 02 серпня 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Первинна апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 12 серпня 2024 року (а.с.46-60), але постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2024 року повернута у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення (а.с.63).

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2024 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки апелянт своєчасно отримав копію прийнятого судом рішення по справі, та, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після винесення судового рішення, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

При цьому аргументи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2024 року слід рахувати з дати отримання ним копії оскаржуваного судового рішення з 02 серпня 2024 року та що, оскільки останній день строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день суботу 10 серпня 2024 року, тому останнім днем строку вважається наступний за ним перший робочий день понеділок 12 серпня 2024 року, є хибними, оскільки суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП, які обраховують початок строку на апеляційну оскарження з дня винесення місцевим судом постанови та не включають вихідні і святкові дні при обчисленні процесуального строку, як-то передбачено ч.7 ст.115 КПК України.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2024 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно нього є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2024 року щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО