Постанова

Іменем України

23 липня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/654/24

провадження № 3/578/396/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Косар А. І. розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа, щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Михайлівка Нижньогірський район АР Крим Україна; громадянство: України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; військова частина НОМЕР_1 , головний сержант мінометної батареї

учасники судового провадження:

ОСОБА_1 у статусі особи, який притягується до адміністративної відповідальності

та установив:

09.07.2024 у провадження Краснопільського районного суду Сумської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 направлений адміністративний матеріал про скоєння військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/.

При розгляді справи у суді, ОСОБА_1 по суті порушення пояснив, що він на захисті держави з початку АТО і не має жодної догани чи стягнення. До військовослужбовців, у тому числі і до ОСОБА_2 , регулярно доводились правила поводження зі стрілецькою зброєю, інструктажі. ОСОБА_2 є військовослужбовцем з досвідом воєнної справи, пройшов вишкіл, декілька підготовок. За посадою він віддав наказ підлеглому молодшому сержанту ОСОБА_2 здати стрілецьку зброю, яка закріплена за ним, в кімнату зберігання зброї, перед виїздом за межі тимчасової дислокації підрозділу у щорічну відпустку 21.06.2024, проте останній цього не зробив, а залишив ввірену йому зброю у будинку за місцем тимчасового проживання. Як потім з`ясувалось, ОСОБА_2 поспішав у відпустку, а він у свою чергу, за цілодобовим несенням служби не здійснив ОСОБА_2 дзвінок щоб переконатись у виконанні останнім наказу здати зброю.

Обставини встановлені судом

З протоколу про адміністративне правопорушення серія КИС № 625 від 07.07.2024 слідує, що в умовах особливого періоду, від чергового Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення про те, що 07.07.2024 близько 09.00 за адресою АДРЕСА_2 , власник квартири громадянин ОСОБА_3 (здавав в оренду помешкання військовослужбовцям), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до будинку, виявив 5.45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_2 (1981 р. в.) та 4 магазини з набоями, закріплений за молодшим сержантом ОСОБА_2 - оператором відділення управління командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , який з 21.06.2024 по 07.07.2024 перебуває у щорічній основній відпустці, взяв зброю та пішов до лісу постріляти. На постріли відреагували працівники Національної поліції ГУНП в Сумській області, які прибувши на місце події вилучили вищевказану зброю.

В ході перевірки було встановлено. що причетним до правопорушення є військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №297 від 14.10.2023 молодшого сержанта призначено на посаду «оператора відділення управління командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ».

Автомат НОМЕР_3 , з якого були зроблені постріли гр. ОСОБА_4 , закріплений за молодшим сержантом ОСОБА_2 , що підтверджено витягом з табелю закріпленого озброєння військової частини НОМЕР_1 .

Автомат АК-74 НОМЕР_2 вилучено слідчо-оперативною групою ВП №2 (с. Краснопіллля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

07.07.2024 слідчим ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про порушене кримінальне провадження №0002046, передбачене частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

Встановлено. що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 20.06.2024. молодший сержант ОСОБА_2 знаходився у відпустці за сімейними обставинами тривалістю 15 календарних діб та дві доби для проїзду до місця проведення відпустки та повернення до місця несення служби з 21.06.2024 по 07.07.2024. При цьому особиста стрілецька зброя та боєприпаси військовослужбовця, а саме автомат АК-74 № НОМЕР_2 та набої до нього не були здані та знаходились у побратима військовослужбовця солдата ОСОБА_5 в місці тимчасового мешкання за адресою АДРЕСА_2 , під час перебування ОСОБА_2 у відпустці.

Відповідно до наказу Міністра оборони України № 404 від 30.12.2021 «Про затвердження інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», а саме:

пункту 14 розділу І - під час видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям командир (керівник, начальник) зобов`язаний нагадати їм порядок поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборони: мати при собі стрілецьку зброю під час перебування в санаторії, будинку відпочинку, у відпустці, на лікуванні, а також під час відвідування театрів, клубів та інших громадських місць, якщо перебування в них не пов 'язане з несенням служби»;

пункту 2 розділу X - у разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику). Відповідно до Закону Українці «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-ХІV, а саме:

ст. 58 - командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально- психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу): за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України. законів України. статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів;

ст. 59 - Командир (начальник) зобов`язаний негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення. пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

112-1. Головний сержант роти (батареї) (далі - головний сержант роти) в мирний і воєнний час відповідає за надання командирові роти інформації та пропозицій з питань професійного розвитку, просування по службі та з інших питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх навчання і виховання, військову дисципліну, організацію правильного зберігання і експлуатації озброєння, техніки та іншого майна роти, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, правильне несення служби добовим нарядом роти.

Головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

112-2. Головний сержант роти зобов`язаний:

організовувати роботу сержантського (старшинського) складу з підтримання бойової готовності особового складу, озброєння і техніки роти;

знати тактику дій роти в різних видах бою, досконало знати і вміло володіти всіма видами озброєння і техніки роти;

постійно підтримувати високий рівень професійних знань. вмінь та навичок, праиювати над їх удосконаленням;

знати, дотримуватися особисто та вимагати від підлеглого особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;

знати керівні документи з бойової підготовки, вимагати виконання їх вимог сержантами (старшинами), надавати пропозиції командирові роти щодо планування, організації, проведення заходів із бойової підготовки та заходів з професійного розвитку сержантського (старшинського) складу роти, вдосконалення їх методичної підготовки, брати участь у складанні розкладу занять роти на тиждень;

організовувати проведення сержантським (старшинським) складом занять із бойової підготовки особового складу роти, контролювати та координувати проведення ними занять, надавати методичну та практичну допомогу, вести облік професійної підготовки військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти;

безпосередньо проводити показові, інструкторсько - методичні та контрольні заняття із сержантським (старшинським) складом роти;

надавати допомогу сержантському (старшинському) складу в організації роботи з особовим складом, вимагати ефективного виконання покладених на них обов`язків;

доповідати командирові роти стосовно проблемних питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, здійснювати через сержанта із матеріального забезпечення (старшину) роти організацію їх всебічного забезпечення;

здійснювати контроль за додержанням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу військової дисципліни;

виконанням ними правил носіння військової форми одягу, доповідати командирові роти про застосовані ним заохочення і накладені на військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу стягнення;

стежити за виконанням розпорядку дня в підрозділі, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти;

негайно доповідати командирові роти та головному сержанту батальйону про надзвичайні події в роті. Факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи та керівництва, бути взірцем для особового складу роти щодо виконання службових обов`язків;

знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові сержантів (старшин). їх дату народження, віросповідання, ділові та морально- психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, успіхи і недоліки у службі;

піклуватися про підлеглих. ставитися до них із повагою, не принижувати їх честі та гідності, знати потреби військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, порушувати перед командиром роти та головним сержантом батальйону питання про задоволення цих потреб;

організувати спортивно - масову роботу в підрозділі та заходи із зміцнення здоров`я військовослужбовців рядового та сержантського (старшинського) складу роти, їх фізичної тренованості та загартованості;

проводити роботу з підтримання на належному рівні морально- психологічного стану військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, працювати над згуртуванням військового колективу, сприяти Формуванню в особового складу почуття взаємоповаги і взаємодовіри. відповідальності за успішні дії підрозділу;

виховувати поважне ставлення військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти до їх належності до професійного сержантського корпусу Збройних Сил України, працювати над вдосконаленням їх лідерських якостей;

проводити індивідуально-виховну роботу з військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу, визначати завдання сержантам (старшинам) підрозділів роти щодо проведення індивідуально- виховної роботи з окремими військовослужбовцями, які потребують додаткової уваги;

стежити за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння. техніки та іншого майна роти. не менше ніж раз на місяць особисто проводити їх огляд та перевірку наявності;

надавати допомогу головним сержантам підрозділів роти в підготовці особового складу, озброєння, техніки до занять (навчань), виконання завдань за призначенням;

організовувати збір, аналіз та узагальнення досвіду, отриманого особовим складом під час виконання завдань за призначенням, його подальше використання з метою підвищення ефективності виконання покладених на роту завдань, збереження життя і здоров`я особового складу;

вимагати дотримання військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти заходів безпеки на заняттях (стрільбах, навчаннях) та під час ремонтних та господарських робіт;

розподіляти наряди на службу між підрозділами роти, особисто визначати черговість нарядів сержантів (старшин), вести лист нарядів військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти, перевіряти правильність ведення листів нарядів у підрозділах;

організовувати і контролювати підготовку військовослужбовців роти до несення служби в добовому наряді, інструктувати їх та своєчасно направляти на розвід, перевіряти хід несення служби особами добового наряду роти;

стежити за підтриманням внутрішнього порядку в роті, організовувати утримання в чистоті та порядку приміщень роти і ділянки території, закріпленої за нею;

проводити роботу з перспективного планування підготовки (навчання) та просування по службі військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, надавати командирові роти пропозиції стосовно їх направлення на навчальні курси та призначення на посади;

брати участь у проведенні щорічного оцінювання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу та погоджувати оцінні картки сержантів (старшин) роти, надавати пропозиції командирові роти щодо зарахування військовослужбовців до резерву кандидатів для просування по службі;

один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу з обліковими даними військової частини;

надавати рекомендації командирам підрозділів роти щодо організації роботи із сержантським (старшинським) складом;

щотижня проводити підбиття підсумків із сержантським (старшинським) складом роти з питань бойової підготовки, стану служби військ та військової дисципліни. про результати та пропозиції доповідати командирові роти і головному сержанту батальйону;

брати участь у роботі з присвоєння чергових військових звань, класної кваліфікації військовослужбовцям рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

З пояснень головного сержанта мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 - до його обов`язків належить організація служби мінометної батареї, навчання особового складу мінометної батареї, проведення інструктажів із заходів безпеки поводження з вогнепальною та мінометною зброєю, контролюю видачу зброї. При вибутті військовослужбовців у відпусту їх особиста зброя здається старшому техніку мінометної батареї головному сержанту ОСОБА_6 , який є його підлеглим. Молодший сержант ОСОБА_2 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 вибув у відпустку з 21.06.2024 включно по 07.07.2024. Перед відпусткою зброю повинен був здати головному сержанту ОСОБА_6 . Але він поспішав по своїх справах та зброю не встиг передати старшому техніку, а передав її побратиму солдату ОСОБА_5 , який повинен був її передати в кімнату зберігання зброї. Про те. що зброю ОСОБА_2 не передав до кімнати зберігання зброї він не знав. Про факт викрадення зброї та її застосування дізнався лише під час виїзду на місце події, на яку вибув згідно наказу командира мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 . Йому про те, що ОСОБА_2 зброя не здана головний сержант ОСОБА_6 не доповідав, а він в свою чергу не проконтролював дане питання. Вважає себе винним в даний ситуації.

У зв`язку із тим, шо головний сержант мінометної батареї сержант ОСОБА_1 не проконтролював здачу молодшим сержантом ОСОБА_2 зброї та набоїв до неї, він грубо порушив вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України. Виходячи з вищезазначеного, головний сержант мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 не здійснює належним чином контроль за підпорядкованим особовим складом, а також за станом і збереженням озброєння та боєприпасів у підпорядкованому підрозділі, що спровокувало підлеглого йому військовослужбовця до не здачі озброєння до кімнати зберігання зброї, що призвело до вчинення вищезгаданого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. Також таке неналежне виконання своїх службових обов`язків негативно впливає на бойову готовність та успішне виконання мінометною батареєю військової частини НОМЕР_1 покладених на неї завдань. Тобто, головний сержант мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, будучи військовою службовою особою, недбало виконував покладені на нього службові обов 'язки, що призвело до надзвичайної події, яка трапилась о 9-й годині 07.07.2024 в АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

До протоколу долучені наступні документи:

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №33 від 08.03.2022 про призначення старшого сержанта ОСОБА_1 на посаду з 08.03.2022;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №198 від 24.06.2024 про призначення старшого сержанта ОСОБА_1 на посаду Головного сержанта мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ;

- копії паспорта (ID-картка), картки платника податків, військового квитка та довідка про реєстрацію місця проживання на ОСОБА_1 ;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №96 від 27.05.2022 про зарахування до списків особового складу цієї військової частини військовослужбовця ОСОБА_2 ;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №297 від 14.10.2023 про призначення молодшого сержанта ОСОБА_2 на посаду оператора відділення управління командира мінометної бригади в цій військовій частині;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №194 від 20.06.2024 про надання військовослужбовцю ОСОБА_2 частини щорічної основної відпустки з 21.06.2024 по 07.07.2024 на підставі відпускного квитка № 380 від 20.06.2024;

- копія відомості закріплення зброї (АК-74) за особовим складом мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ;

- копія постанови старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 07.07.2024 про залучення виявлених в рамках кримінального провадження ЄРДР за №002046 від 07.07.2024 предметів речовими доказами;

- письмові пояснення від ОСОБА_1 , ОСОБА_8 датою 07.07.2024 та ОСОБА_2 датою 08.07.2024;

- повідомлення командиру військової частини НОМЕР_1 про складення протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 .

Джерела права, мотиви суду

Згідно з частиною другою статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерела права.

Згідно з частиною 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 256 КУпАП, визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується недбале ставлення до військової служби, яке виразилося у тому, що він як головний сержант мінометної батареї в умовах особливого періоду не проконтролював здачу молодшим сержантом ОСОБА_2 зброї та набоїв до неї, що призвело до вчинення кримінального правопорушення з боку цивільної особи о 9-й годині 07.07.2024 року в АДРЕСА_2 , чим грубо порушив вимоги Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, за що відповідальність передбачена частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Особливий період регламентується Законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/214 «Про часткову мобілізацію». Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє до тепер.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Статтею 5 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» (далі - Закон № 548-XIV) визначено поняття внутрішньої служби, як система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Загальних положень Закону № 548-XIV, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Отже положення цього Статуту розповсюджуються на кожного військовослужбовця у індивідуальній мірі та обсязі.

За змістом частини 7 Загальних положень Закону № 548-XIV, внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідно до частини 8 Загальних положень Закону № 548-XIV- відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Статтями 144-148 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» № 548-XIV визначено місця зберігання стрілецької бойової зброї з вимогами до їх обладнання та укріплення, закріпленням відповідальної особи.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 148 Закону№ 548-XIV, пістолети солдатів і сержантів підрозділу зберігаються у металевому замкненому, запечатаному ящику на складі частини та видаються в установленому командиром військової частини порядку.

Аналізуючи вказані положення, суд доходить висновку, що з моменту видачі стрілецької зброї особовому складу, військовослужбовці в індивідуальному порядку несуть відповідальність за збереження бойової зброї до моменту здачі її на зберігання у спеціально відведені для цього місця.

Крім того, правила поводження з вогнепальною зброєю військовослужбовцями визначено у «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 серпня 2005 року за № 933/11213 (далі -Інструкція).

Зокрема, у абзаці 3 пункту 2 Розділу 1 цієї Інструкції визначено поняття стрілецької зброї, як табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Відповідно до пункту 3 Інструкції, в органах військового управління згідно з вимогами цієї Інструкції розробляються інструкції, які визначають особливості зберігання стрілецької зброї та боєприпасів у підпорядкованих військових частинах, які затверджуються відповідним командиром (керівником, начальником) органу військового управління.

З матеріалів справи встановлено, що військовослужбовці підрозділу мінометної батареї на час події тимчасово дислокувалися поза межами постійного знаходження військової частини, а саме в АДРЕСА_2 .

До того ж, суд враховує, що відповідно до пункту 2 Розділу Х Інструкції, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Додаток 22 Інструкції передбачає встановленого зразка опис стрілецької зброї, яка перебуває на зберіганні у відповідному (визначеному) місці.

З огляду на вказані положення та матеріали справи, стрілецька зброя військовослужбовця ОСОБА_2 видавалася йому особисто під підпис.

Частиною першою статті 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Диспозицією частини другої статті 172-15 КУпАП, передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті мають каральний і стримуючий характер. Адміністративне правопорушення за статтею 172-15 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Згідно з витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 24.06.2024 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду Головного сержанта мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ; визнано таким, що з 24.06.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Отже, з матеріалів справи встановлено, що наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду видано в період після вибуття молодшого сержанта ОСОБА_2 у відпустку 21.06.2024.

Протокол про військове адміністративне правопорушення серія КИС № 625 від 07.07.2024, складений стосовно ОСОБА_1 ,не містить відомостей про час і місце вчинення останнім правопорушення; обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, аналізуючи в сукупності докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серія КИС № 625 від 07.07.2024 не є беззаперечним доказом вчинення військовослужбовцем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Фактичні обставини справи, які встановлюються із матеріалів справи, не узгоджуються із обставинами, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

У зв`язку з чим, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 , а відтак згідно зі статтею 62 Конституції України, суд такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першою статті 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до статті 40-1 КУпАП. Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 40-1, 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серія КИС № 625 від 07.07.2024 стосовно стосовно ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар