Провадження № 33/4823/842/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 18 серпня 2024 року о 02 год. 48 хв., у місті Чернігові по вул. Володимира Коваленка, 49, ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, порушення мови та почервоніння очей. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер ARHE 0221 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бредюк О.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції необґрунтовано, оскільки доказами, наявними у справі, вина ОСОБА_1 не доведена. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, якими підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала автомобілем ОСОБА_3 , яка не впоравшись з керуванням, скоїла зіткнення і на місці ДТП, злякавшись, заперечувала факт керування автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 113798 від 18.08.2024, ОСОБА_1 , 18 серпня 2024 року о 02 год. 48 хв., у місті Чернігові по вул. Володимира Коваленка, 49, керував автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, порушення мови та почервоніння очей. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер ARHE 0221 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не є переконливими, з наступних міркувань.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 та його співмешканка ОСОБА_3 перебували поза межами салону автомобіля та удвох категорично заперечували факт керування автомобілем та причетності їх до дорожньо-транспортної пригоди, повідомляли, що не знають, кому належить пошкоджений автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 . Згодом, ОСОБА_3 повідомила працівникам поліції, що автомобіль належить їй, але вона ним не керувала. ОСОБА_1 у свою чергу повідомив, що вказаний автомобіль він взагалі бачить уперше. Потім було проведено поверхневий огляд ОСОБА_1 , під час якого інспектор патрульної поліції на місці складання протоколу підняла ключі та повідомила «якщо ви думаєте, що ви пройшли за машиною, і я не побачила, що ви скинули ключі, тоді не розказуйте….». ОСОБА_3 не змогла пояснити, чому ключі від автомобіля опинилися у ОСОБА_1 . Потім ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я; останній спочатку погодився, але потім відмовився. Після цього поліцейський пояснив, що в такому разі на нього буде складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, вищевказаними відеозаписами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , була вона, однак одразу не зізналась працівникам поліції, так як начебто, після ДТП перебувала у шоковому стані та була дезорієнтована, місцевий суд правильно оцінив критично та відхилив, оскільки зазначене нічим не підтверджується і суперечить доказам, зібраним по справі. Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 з самого початку поводила себе спокійно, спілкувалася з працівниками поліції без ознак стресу чи переживань.

Крім того, свідок ОСОБА_3 , яка була присутня при складанні протоколу, та яка в судовому засіданні місцевого повідомила, що вона керувала автомобілем, на відео жодним чином не обмовились про те, що саме вона перебувала за кермом транспортного засобу, а навпаки стверджувала, що за кермом автомобіля не перебувала і хто був за кермом її пошкодженого автомобіля вона не знає.

Більш того, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом розгляду суду першої інстанції і суд правильно визначився, що саме останній був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний