ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/17872/22

27 вересня 2024 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е. розглянувши матеріали, з участю секретаря судових засідань Шкіндер І.М., представника митниці Опанасика С.В., захисника ОСОБА_1 адвоката Дяденчука А.І. про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Смига, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 12.06.2014, виданий Дубенським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 472 Митного кодексу України, суддя

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про порушення митних правил №0122/20400/22 від 13.10.2022 вбачається, що 12.10.2022 на митний пост «Дубно» фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » для митного оформленнялегкового автомобіля марки «NISSAN», модель «ROGUE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_3 було подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM40ДЕ №UA204080/2022/016959.

Для митного оформлення легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «TIGUAN», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_4 » ФОП ОСОБА_1 подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM40ДЕ №UA204080/2022/017006.

У графах 31 митних декларацій №UA204080/2022/016959 та №UA204080/2022/017006 ФОП ОСОБА_2 заявив інформацію про технічні характеристики транспортних засобів та пошкодження отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Разом із митними деклараціями ФОП ОСОБА_3 подано документи: документ купівлі - продажу (Invoice) №б/н від 28.02.2022 та №65130661 від 05.01.2022, у яких зазначено інформація про транспортні засоби та їх вартість.

Посадовими особами Рівненської митниці на виконання службової записки управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Рівненської митниці від 12.10.2022 №7.13-20-01/11/522 проведено переогляд транспортних засобів, оформлених за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №UA204080/2022/016959 та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006 від 12.10.2022.

В результаті проведеного переогляду товарів, що підтверджено актом з митного огляду (переогляду) об/н від 13.10.2022, виявлено: у легковому ?автомобілі марки «NISSAN», модель «ROGUE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_5 виявлено передне праве крило чорного кольору до автомобіля з позначенням: 5120 R03 911.821.240 02S (91.821.472); у легковому автомобілі марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_6 виявлено задня права дверка чорного кольору до автомобіля з позначенням: 911.833.194.

На думку митного органу, згадані товари ФОП ОСОБА_4 не заявив у митних деклараціях типу IM40ДВ №UA204080/2022/016959 та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006 від 12.10.2022 під час митного оформлення вищезазначених транспортних засобів.

Як вказано митницею в протоколі про порушення митних правил №0122/20400/22 від 13.10.2022, дії ФОП ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 472 МК України.

Митним органом зазначений вище товар було вилучено та на підставі постанови про призначення експертизи від 25.10.2022 у справі про порушення митних правил було проведено товарознавчу експертизу та складено висновок №-0554 від 07.11.2022, відповідно до якого загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення на думку митниці складає 37 620,00 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 адвокат Дяденчук А.І. вину не визнав та надав до суду заперечення по суті складеного протоколу, відповідно до яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначив, що брокером заповнено митні декларації на підставі товаро-супровідних документів, на нього не було покладено обов`язку здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям); підстав для сумнівів у достовірності документів у декларанта не було, а тому ФОП ОСОБА_1 , як декларант добросовісно виконав свій обов`язок і вжив всіх можливих на той час заходів для внесення до митної декларації достовірних відомостей про товар; в діях ФОП ОСОБА_1 не було жодного умислу на недекларування товарів під час митного оформлення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.472МК Українита застосувати до неї стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченогоч.1ст.472 МК України, за кваліфікуючими ознаками: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачено відповідальність настає у разі: недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування) або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, не заявлення за встановленою письмовою, усною або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму інших відомостей для митної мети.

Згідно з частиною 8 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з ч. 8ст. 264 МК Україниз моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Принципами здійснення державної митної справи, у відповідності до положень п. 3 ч. 1ст. 8 МК Україниє законність та презумпція невинуватості.

Частина 1статті 466 МК Українивизначає, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно доМК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Склад митного порушення включає: суб`єкт порушення митних правил; суб`єктивну сторону порушення митних правил; об`єкт порушення митних правил; об`єктивну сторону порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил. Якщо хоча б один з них відсутній, то зазначене діяння не є порушенням митних правил.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.6 Постанови від 03.06.2005№8«Про судовупрактику усправах проконтрабанду тапорушення митнихправил» порушення митних правил не можливе, якщо в діях особи відсутній умисел на вчинення таких дій.

Тобто, в даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, є намір особи неправомірно перемістити автомобіль через митний кордон України на підставі документів, що містять неправдиві відомості стосовно ціни з метою зменшити розмір податків і зборів.

Мета це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил слід вважати як завершені дії, спрямовані на порушення митного законодавства, так і спробу їх вчинення.

Відповідно до ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно зіст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що декларантом ФОП ОСОБА_1 в Рівненську митницю для митного оформлення легкового автомобіля марки «NISSAN», модель «ROGUE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_3 було подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM40ДЕ №UA204080/2022/016959.

Для митного оформлення легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «TIGUAN», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_4 » декларантом ФОП ОСОБА_1 подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM40ДЕ №UA204080/2022/017006.

Як підтверджується матеріалами справи, декларантом ФОП ОСОБА_1 подано митну декларацію типу IM40ДЕ №UA204080/2022/017006 12.10.2022 о 13 год. 57 хв., а митну декларацію IM40ДЕ №UA204080/2022/016959 11.10.2022 о 18 год. 11 хв.

Разом із митними деклараціями ФОП ОСОБА_1 подано документи: документ купівлі-продажу (Invoice) № б/н від 28.02.2022 та №65130661 від 05.01.2022, у яких зазначено інформація про транспортні засоби та їх вартість.

Як з`ясовано у судовому засіданні, на момент перетину митного кордону у легковому ?автомобілі марки «NISSAN» та у легковому автомобілі марки «VOLKSWAGEN» будь-які додаткові товари були відсутні.

Зазначена обставина представником митного органу не заперечувалася.

У Акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2022, складенимдержавним інспектором ВМО № 1 м/п «Мостиська» Львівської митниці Ковалем О.П., зазначено детальну інформацію щодо транспортного засобу «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_6 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 5, призначений: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна (маркування) нема даних, бувший у використанні, двигун бензиновий, робочий об`єм циліндрів 2000 см3, потужність двигуна 120 кВт, колісна формула 4х4, тип кузова універсал, календарний рік виготовлення 2019 р., модельний рік виготовлення 2019 р.

Відтак, суд констатує, що за змістом Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2022 інформація про будь-які додаткові запчастини відсутня.

Як встановлено судом, за результатами огляду легкового автомобіля марки «NISSAN» посадовими особами Львівської митниці також підтверджено відсутність додаткових запчастин.

Відповідно до службової записки управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Рівненської митниці від 12.10.2022 №7.13-20-01/11/522 проведено переогляд транспортних засобів, оформлених за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №UA204080/2022/016959 та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006 від 12.10.2022.

В результаті проведеного переогляду товарів, що підтверджено актом з митного огляду (переогляду) об/н від 13.10.2022, виявлено: у легковому ?автомобілі марки «NISSAN», модель «ROGUE», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_5 виявлено передне праве крило чорного кольору до автомобіля з позначенням: 5120 R03 911.821.240 02S (91.821.472); у легковому автомобілі марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_6 виявлено задня права дверка чорного кольору до автомобіля з позначенням: 911.833.194.

Відповідно до службової записки від 12.10.2022 №7.13-20-01/11/522 здійснено перегляд камер відео нагляду ЗМК митного поста «Дубно» Рівненської митниці. Відповідно до відео (файл «Подія 12.10.2022 року, 11.45год.avi» виявлено, що невстановлені особи переклали наявні на фото товари в інші транспортні засоби, розміщені на автовозах з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_7 / НОМЕР_8 , НОМЕР_9 / НОМЕР_10 .

Відтак, суд констатує, що до 11.45 год 12.10.2022 у транспортних засобах (легковому ?автомобілі марки «NISSAN» та легковому автомобілі марки «VOLKSWAGEN») не було виявлених митним органом запчастин.

За наведеного, суд приходить до висновку, що на момент подання митних декларацій ІМ40ДЕ №UA204080/2022/016959 (11.10.2022 о 18 год. 11 хв) та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006 (12.10.2022 о 13 год. 57 хв.) у ОСОБА_1 об`єктивно не могло бути інформації про наявність в транспортних засобах додаткових запчастин.

Будь-які відомості та докази протилежного, а саме, що ОСОБА_1 вчинялись дії, спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначенняані протокол про порушення митних правил, ані матеріали справи про порушення митних правил №0122/20400/22 не містять.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 невчиняв будь-яких дій, передбачених диспозицією ч.1 ст. 472 МК України, то у його діях відсутня і суб`єктивна сторона цього порушення митних правил.

Суд вважає, що підставою для адміністративної відповідальності є факт вчинення особою певного адміністративного правопорушення, тобто винне (умисно чи з необережності) вчинення діяння (чи бездіяльності) передбаченого будь яким законом про адміністративну відповідальність, яке посягає на відповідні об`єкти, визначені цим законом, якщо особа, яка вчинила це діяння є суб`єктом відповідного адміністративного правопорушення.

Також, судом встановлено, що декларування транспортних засобів здійснювалося ФОП ОСОБА_1 на підставі договорів про надання послуг з декларування товарів, укладеними з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до змісту укладених договорів про надання послуг з декларування товарів, укладеними з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 брокер не несе відповідальності за достовірність, належність та повноту наданих довірителями документiв, а також не несе відповідальності за транспортні засоби, товари чи вантажі, які є предметом митного оформлення, щодо їх характеристик, найменування, повноти, належності та відповідності товаро-супровідним документам.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 було заповнено митні деклараціїІМ40ДЕ №UA204080/2022/016959 (11.10.2022 о 18 год. 11 хв) та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006 (12.10.2022 о 13 год. 57 хв.)на підставі представлених товаро-супровідних документів у повному обсязі.

ОСОБА_1 як декларант добросовісно виконав свій обов`язок і вжив всіх можливих на той час заходів для внесення до митних декларацій достовірних відомостей про ввезений товар.

З огляду на вищенаведене, доводи представника митниці про внесення ОСОБА_1 при поданні до митного органу декларацій ІМ40ДЕ №UA204080/2022/016959 та ІМ40ДЕ №UA204080/2022/017006недостовірних відомостей про товар не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно доРішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції Українипрезумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні від 10.02.1995, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 та «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи, а також послався на п. 2 ст. 6 Конвенції, яка вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Отже, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів) вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 472 МК України, відсутні, а відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючисьст. 62 Конституції України, п.1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП, ст.ст.268,460,472,527,528,529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 472 МК Українизакрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил №0122/20400/22 від 13.10.2022.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського Кристина ДАШ`ЯН