Справа № 355/581/24 Головуючий в суді І інстанції - Троценко Т.А.
Провадження № 33/824/5127/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

захисника Страшка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Страшка Євгена Володимировича на постанову Баришівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 31.03.2024 о 17 год. 03 хв. на 80 км а/д Київ-Харків гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідність обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Страшок Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності складено з порушенням процесуальних та матеріальних норм, а склад інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відсутній.

Захисник вказує, що працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Однак, у даному випадку жодного доказу того, що поліцейський проінформував водія про конкретну причину зупинку, а також детальні підстави зупинки не надано. Вони відсутні як у відеозаписі, що долучений до протоколу, так і у самому протоколі відносно ОСОБА_1 .

Також, згідно протоколу ОСОБА_1 не пропонувалося пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням порядку встановлення стану водія. Саме на поліцейського покладається обов`язок створити умови виявлення стану, наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Відповідно до долученого відеозапису водію не пропонувалось пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

До того ж, при перегляді відеозапису очевидно, що ОСОБА_1 поводиться адекватно, а його рухи добре скоординовані. Лише на незаконні дії працівників поліції він починає реагувати агресивно, так як саме незаконними вимогами спровокована така поведінка особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, не повідомлялося наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, крім цього, дані що внесені в протокол, про відмову від проходження огляду на місці зупинки, не відповідають відеозапису, а медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився і навіть не пропонувався пройти.

Водночас, працівник поліції не пояснив ОСОБА_1 , що він має право на безкоштовного захисника при здійсненні адміністративного провадження справи, тим самим порушив статтю 268 КУпАП.

Отже, складаючи протокол поліцейський порушив Інструкцію з оформлення поліцейськими - матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Окрім того, проаналізувавши наявні матеріали і докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, враховуючи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а також фактичні обставини його складення, порушення порядку оформлення протоколу, сторона захисту вважає, що посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відтак, на підставі викладеного, захисник вважає, що оскаржувана постанова повинна бути скасована судом апеляційної інстанції та прийнята нова постанова, якою провадження у справі повинно бути закрите у зв`язку із відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а також у зв`язку із порушенням порядку оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Страшка Є.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 31.03.2024 о 17 год. 03 хв. на 80 км а/д Київ-Харків гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідність обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №632619 від 31.03.2024 (а.с. 2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1791765 від 31.03.2024 (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), рапортом старшого лейтенанта поліції Довбенка Д. від 31.03.2024 (а.с. 5); відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 9).

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Доводи захисника про те, що поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про конкретну причину зупинку, а також не надав детальні підстави зупинки, не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що транспортний засіб під керування ОСОБА_1 було зупинено за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах) про що працівником поліції було відразу повідомлено ОСОБА_1 . Дані обставини також стверджуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1791765 від 31.03.2024.

Доводи захисника про те, що згідно протоколу ОСОБА_1 не пропонувалося пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням порядку встановлення стану водія, є необґрунтованим та спростовуються пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права та не повідомлялися наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 його права.

Доводи захисника про те, що при перегляді відеозапису очевидно, що ОСОБА_1 поводиться адекватно, а його рухи добре скоординовані, ? на переконання суду не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто у найближчому медичному закладі, і порушення таким чином вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, за змістом цієї норми, поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

В цілому, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до порушення процедури огляду працівниками поліції. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

Інші доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та не є такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 відповідає положенням ст. 33 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Оскільки постанова Баришівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Страшка Є.В. - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Страшка Євгена Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко