КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 рокум. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

потерпілої, - ОСОБА_2 ,

свідка, - ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, що міститься в апеляційній скарзі, та апеляційну скаргу на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Як указано в постанові, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 923543 06.02.2024 о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , що виражалося сварці та образами нецензурною лайкою, штовхаючи її.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 першочергово поставила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин.

Щодо постанови Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2024 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення просить скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що в заяві ОСОБА_1 містяться зізнання у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Зазначає, що докази, досліджені судом першої інстанції, є неналежними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки в доданих до справи документах не доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 понад два роки не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тільки там зареєстрована та вимушена за станом здоров`я старшої дитини перебувати за кордоном. В той день вона перебувала там, тому що була в гостях у своєї мами, не кидалась на ОСОБА_2 , а навпаки, після словесної перепалки зачинилася в своїй кімнаті.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 923543 від 06.02.2024 не зазначено, що ОСОБА_1 вживала нецензурну лайку, а суд першої інстанції самостійно дійшов такого висновку. Також працівниками поліції не було надано жодних належних доказів наслідків заподіяння шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Слід зауважити, що судом першої інстанції було проігноровано заяву ОСОБА_2 від 16.02.2024 в якій зазначила, що вона не вважає себе потерпілою по даній справі та не має жодних претензій до ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги та доводів, що в ній викладені, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з вимогою поновити строк на апеляційне оскарження, слід дійти наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про повернення цього строку.

Необхідно констатувати, що ОСОБА_1 не змогла прибути в судове засідання в суді першої інстанції 16.02.2024, оскільки перебувала за кордоном за місцем постійного перебування її дітей.

З досліджуваного провадження справи, суд виявив відсутність направлення постанови ОСОБА_1 , яка була видана останній 27.02.2024 згідно з Журналом видачі постанов про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом доведеними, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Згідно положенням ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, нормою ст. 280 КУпАП регламентовано, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції недотримані, оскільки постанова суду недостатньо вмотивована, а викладені в ній висновки - не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

А саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Під психологічним насильством, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 923543, 06.02.2024 о 19 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , що виражалося у сварці та образами нецензурною лайкою, штовхаючи її.

До протоколу додано: рапорт ІСПДН Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві старшого лейтенанта поліції Антонішина С.М. У фабулі вказано, що 06.02.2024 о 19 год. 44 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.02.2024 о 19 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , 4 під`їзд, 7 поверх. Сестра поводила себе неадекватно та кидалася, заявник- ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в яких вказано, що 06.02.2024 о 19 год. 45 хв. між нею та її мамою ОСОБА_4 відбувалася складна розмова, оскільки ОСОБА_1 позичила їй велику суму грошей на протезування, але бути присутньою в день операції 09.02.2024 не могла. ОСОБА_1 запропонувала, щоб їй допомогла її сестра ОСОБА_2 на що, сестра дуже обурилась та почала ображати її нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_1 вийшла з кімнати та пішла на кухню. Перебуваючи на кухні, вона почула, як її сестра кидала у її відчинену кімнату металеву конструкцію офісного стільця з коридору. ОСОБА_1 вибігла і коридор, де побачила, що ОСОБА_2 з коридору кидає стілець частинами, ОСОБА_1 попросила її це припинити, але сестра підняла металеву частину стільця та кинула в сторону її ноутбуку, після чого сестра схопила її за волосся, нахилила до підлоги та намагалась вдарити ногою, проте втрутилась мати, котра стала поміж них, після чого конфлікт закінчився. Вважає, що протягом тривалого періоду часу її сестру ОСОБА_2 проти неї накручує її дядько ОСОБА_5 .

Також в матеріалах провадження наявні пояснення ОСОБА_2 про те, що 06.02.2024 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 вчинила сварку, під час якої висловлювалась нецензурною лайкою, словесно ображала, хватала за волосся та хватала зо руки, тому ОСОБА_2 була змушена викликати наряд поліції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі пояснила, що 06.02.2024 була конфліктна ситуація між нею та мамою- ОСОБА_4 , в той день мама перенесла операцію на зубах. ОСОБА_4 звернулась, ба її мав хтось забрати з операції 08.02.2024, через що почався словесний конфлікт. ОСОБА_1 попросила ОСОБА_2 , щоб її чоловік забрав їх маму з лікарні, всі були обурені, почався словесний конфлікт. Зі своєї кімнати вийшов дядько ОСОБА_5 та спонукав викликати поліцію, закрився з ОСОБА_2 в одній кімнаті та викликав поліцію. Сварка відбувалась на підвищених тонах, проте фізичного чи психологічного насилля не було, тому відсутній склад правопорушення. Також ОСОБА_1 вважає, що загострення даного конфлікту сталося через їх дядька- ОСОБА_5 , який неодноразово здійснював вплив на неї.

ОСОБА_2 в судовому засідання апеляційної інстанції підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та повідомила, що зазначений в протоколі перебіг подій не відповідає дійсності, оскільки працівник поліції вказував, що їй писати в заяві. ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_5 це брат їхньої мами, який постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мама проживала в цій квартирі тимчасово, оскільки потребувала стороннього догляду, який здійснювала ОСОБА_1 .

Окрім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні не поголилася з обставинами, викладеними у власних поясненнях від 06.02.2024, вимагала скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Залучений свідок ОСОБА_3 під час судового засідання апеляційної інстанції повідомив, що давно знайомий з цією родиною, про ситуацію знав з телефонної розмови від ОСОБА_1 . Також через телефон чув невдоволення працівника поліції та те, що радили писати в поясненнях.

Відносно цієї справи був також залучений, як свідок.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Таким чином, жодних об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до рідної сестри ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Підводячи підсумки, дослідивши всі докази у провадженні, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 923543, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати невинуватою ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька