КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1297/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Константиновим Олексієм Геннадійовичем,на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 05 грудня 2023 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом мобільного зв`язку вчинив домашнє насильство, а саме ображав нецензурними словами, погрожував та принижував, чим завдав психологічного болю сестрі ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Константинов О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказані судом першої інстанції докази не є достатніми для підтвердження події та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При складанні протоколу було порушено вимоги статті 251 КУпАП, яка передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №274403 протокол був складений від 11 грудня 2023 року, тобто через 4 дні після отримання заяви ОСОБА_2 Дарницьким управлінням поліції ГУ НП у м. Києві та через 6 днів після подій, які відбулись.

А також, вважає, що прізвище в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «потерпілий» ОСОБА_2 не відповідає прізвищу ОСОБА_2 , яка зазначена у графі описової частини складу адміністративного правопорушення, а відтак прізвище особи не відповідає прізвищу потерпілої

Наголошує , що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суті правопорушення, зокрема, не зазначено, які саме її вирази чи висловлювання дають підстави вважати їх образливими чи принизливими для потерпілої. Відтак, зміст протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року з огляду на те, що повний текст постанови був отриманий 18.01.2024 року, про що свідчить розписка, яка наявна в матеріалах справи, останнім днем на подачу апеляційної скарги є 20.01.2024 року, яке припадає на вихідний день, а відтак останній день на подання апеляційної скарги є перший робочий день.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову було винесено Дарницьким районним судом м. Києва 11 січня 2024 року.

17 січня 2024 року адвокат Константинов О.Г. ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить заява та розписка, а 21 січня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою. Враховуючи, що завершення строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день (суботу), то останнім днем строку вважається перший після нього робочий день, отже, строк апеляційного оскарження не пропущено.

Відтак, строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року скаржником дотримано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Константинов О.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Константинова О.Г., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне порушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, згідно з диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає, зокрема за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З наведеного випливає, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.3,4, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості заподіяння такої шкоди.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки у вигляді заподіяної фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формулюють собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликають обґрунтовані побоювання за свою безпеку чи безпеку інших людей, а також завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обґрунтовуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_1 домашнього (психологічного) насильства, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки його вина підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 274403 (а.с.1), заяви ОСОБА_2 (а.с. 4-7), перепискою з мобільного телефону та поясненнями самого ОСОБА_1 в судовому засіданні, який своїми умисними діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру у сім`ї та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч. 1 КУпАП.

Однак, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, погодитись неможливо, з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 274403 від 11.12.2023 року, ОСОБА_1 05.12.2023 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , через засоби мобільного зв`язку вчинив домашнє насильство, а саме ображав нецензурними словами, погрожував та принижував, чим завдав психологічного болю сестрі ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчено його особистим підписом. В графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 зазначив: «Із заявою сестри не згоден, оскільки конфлікт почала першою».

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 на ім`я начальника Дарницького УП ГК НП у м. Києві від 08 грудня 2023 року, ОСОБА_2 зазначала, що 05.12.2023 року близько 14:00 год., знаходилась за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 , брат ОСОБА_1 та мати ОСОБА_4 протягом двох років вчиняють відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: діяння психологічного та економічного характеру - словесні образи, нецензурна лайка, приниження, погрози фізичної розправи, крадіжки особистих речей. На підтвердження крадіжки надала копію гарантійного талону від 07 липня 2006 року про придбання холодильника Норд 155, громадянином ОСОБА_5 , адрес покупця АДРЕСА_1 та копію переписки з невідомого месенджера. Вказує, що не може проживати у свої власній квартирі через домашнє насильство зі сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до пояснень, наданих 11.12.2023 року ОСОБА_1 , він зазначав, що на протязі останніх років його сестра ОСОБА_2 займається систематичними наговорами та провокаціями стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 1956 року народження, оскільки між ними існує спір про розподіл квартири. Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року суд виділив йому та батьку ОСОБА_6 - велику кімнату 17 кв.м., з чим з вона категорично не згодна. 01.12.2023 року через засоби мобільного зв`язку погрожувала йому з невідомим чоловіком розправою.

З матеріалів справи вбачається, що докази, які долучені до протоколу, ґрунтуються лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 на протязі двох років систематично ображає нецензурними словами, погрожує та принижує, чим вчинив відносно неї домашнє насильство «психологічного болю».

Разом з тим, обставини домашнього насильства щодо заподіяння ОСОБА_2 психологічного болю, описані у протоколі ВАВ № 274403 від 11.12.2023 року, не дозволяють зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки з протоколу вбачається, що дії ОСОБА_1 виражались образі нецензурними словами, погрози та приниження через засоби мобільного зв`язку, чим заподіяв «психологічному болю сестрі ОСОБА_2 ».

Однак, про можливість заподіяння шкоди або фактичне заподіяння шкоди психологічному здоров`ю потерпілої в протоколі не зазначено.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання вищевказаного протоколу стала заява від 08.12.2023 року № с-3546, копія гарантійного талону від 07 липня 2006 року про придбання холодильника Норд 155 громадянином ОСОБА_5 , адреса покупця АДРЕСА_1 та копія переписки з невідомого месенджера, надана ОСОБА_2 , в якій остання звинувачувала свого брата у застосуванні домашнього насильства під час перебування у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, жодних об`єктивних даних про те, що надана ОСОБА_2 переписка відбулась між нею та її братом ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

В якості доказів до протоколу додані ксерокопії скріншотів записів з мобільного телефону на 2 аркушах, в яких містяться повідомлення образливої форми.

В той же час, скриншот це знімок екрана - зображення, отримане комп`ютером, що зображує дійсно те, що бачить користувач на екрані монітора. Це зображення створене із запису видимих елементів екрана комп`ютера або іншого візуального пристрою виведення інформації. Як правило, це цифрове зображення створюється операційною системою або спеціальним програмним забезпеченням, хоча може також бути зроблене за допомогою фотокамери або іншого приладу для перехоплення сигналу відео з виходу комп`ютера.

Тобто природа скриншоту як доказу відноситься до електронного документу.

У висновках з постанов Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 910/17662/19, вказано - суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

У постановах від 17 квітня 2020 року у справі №905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі №570/1369/17, від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, від 27 листопада 2019 року у справі №1540/3778/18 Верховний Суд дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них.

В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду, електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному .

Під час дослідження електронних доказів має відбуватись належна ідентифікація таких доказів. Це означає, зокрема, що будь-яка технологія, яка підтверджує автентичність, точність і цілісність даних, повинна бути прийнята.

Кожен електронний доказ (оригінал) зазвичай містить таку приховану інформацію як метадані. Метадані - це відомості про інші дані, і іноді їх називають "цифровим відбитком" електронних доказів. Він може включати важливі доказові дані, такі як дата й час створення чи модифікації файлу чи документа, або автор, а також дата й час, коли дані були надіслані. Безпосередній доступ до метаданих зазвичай недоступний.

Метадані забезпечують необхідний контекст для оцінки доказів (даних) так само, як поштовий штемпель забезпечує контекст для оцінки звичайного (паперового) листа та його змісту. Суди повинні усвідомлювати потенційну доказову цінність метаданих, у випадку коли інша сторона оспорює достовірність доказу (авторство, цілісність, автентичність). Метадані можуть бути використані для відстеження та ідентифікації джерела та адресата повідомлення, даних про пристрій, який створив електронні докази, дати, часу, тривалості та типу доказів. Метадані можуть бути релевантними або як непрямі докази (наприклад, вказівки на найбільш релевантну версію документа), або як прямі докази (наприклад, якщо даними файлу маніпулювали). Ця настанова також релевантна у випадку втрати метаданих.

Як вбачається із ксерокопії скріншотів записів, в яких містяться повідомлення образливої форми, вони не містять жодних даних про дати написання цих записів, даних про відправника та адресата цих записів (чи можливих смс повідомлень), їх оригінальний текст на кожному із цих документів не засвідчений.

ОСОБА_1 автентичність наведених доказів не визнає, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що із зазначених скриншотів неможливо встановити, між ким велась ця переписка, тоді як він надіслав сестрі звичайне смс-повідомлення через мобільний зв`язок.

З матеріалів справи не вбачається, що особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення або суд першої інстанції оглядали мобільний телефон потерпілої ОСОБА_2 (тобто пристрій, у якому створено оригінал документу), який би містив її листування з ОСОБА_1 , а саме повідомлення ОСОБА_1 на її адресу образливого характеру.

В протоколі про адміністративне правопорушення з приводу конфлікту, що стався 05.12.2023 року, щодо викладених у протоколі обставини вчинення психологічного болю відносно сестри ОСОБА_1 зазначив: із заявою сестри не згоден, оскільки конфлікт почала першою. В письмовому поясненні зазначив, що сестра провокує скандали, оскільки не згідна з рішенням суду, яким йому та батькові виділено в користування кімнату більшою площею.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що 05.12.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник побутовий конфлікт, сварка, в якій сторони разом приймали участь. При цьому, в заяві від 08.12.2023 року ОСОБА_2 підтвердила, що наразі між ними відбуваються цивільно-правові протиріччя, а саме - поділ майна.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Дарницьким районним судом м. Києва 02 червня 2023 року було ухвалено рішення у справі №753/5282/22 про часткове задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши в користування: ОСОБА_4 кімнату площею 9.9 кв.м. з лоджією 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 2 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 кімнату площею 17.0 кв.м., що відповідає кімнаті 3 згідно технічного паспорту квартири, ОСОБА_2 кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджією 1,95 кв.м., що відповідає кімнаті 1 згідно технічного паспорту квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року - залишено без змін.

З викладеного вбачається, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосується порядку користування квартирою, з яким ОСОБА_2 не згодна.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не узгоджується з іншими матеріалами справи, а також з його аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Складений на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 274403 від 11.12.2023 року не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого завдана чи могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, фактично, вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г. підлягає задоволенню, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року - скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Константиновим Олексієм Геннадійовичем, - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук