Справа № 734/2599/24 Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/866/24
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Коноплі Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коноплі Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи 24 жовтня 2023 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, повторно протягом року 12 червня 2024 року о 21 год. 42 хв., по вул. Шкільна, 1 в с. Сираї Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Конопля Ю.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на порушення строків розгляду справи. Апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено суть правопорушення, оскільки доказів, які підтверджують факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , не долучено. Звертає увагу, що свідок ОСОБА_3 пояснив, що саме він керував автомобілем, коли його зупиняли працівники поліції, а намагання втекти від поліції пояснював тим, щоб не забрали на військову службу. Також захисник зазначає, що відеозапис не є безперервним, а тому є недопустимим доказом по справі.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Коноплі Ю.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №884897 від 12.06.2024, ОСОБА_1 , 12 червня 2024 року о 21 год. 42 хв., по вул. Шкільна, 1 в с. Сираї Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом даної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП постановою серії БАД № 832739 від 24.10.2023, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.4).

Отже, вказаний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 832739 від 24 жовтня 2023 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП за керування останнім 24.10.2023 транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки та не маючи права керування таким транспортним засобом (а.с.28);

- довідкою інспектора ВАП УПП в Чернігівській області від 13.06.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував(а.с.3).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не є переконливими, з наступних міркувань.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що о 21:42:40 год. рухався автомобіль ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , позаду якого рухався автомобіль поліції. Коли автомобіль ВАЗ почав повертати праворуч, на автомобілі поліції було ввімкнено проблискові маячки синього та червоного кольору. Водієм автомобіля ВАЗ подану поліцейським вимогу про зупинку не було виконано та він продовжив рух, повернувши праворуч за будівлю, де й зупинився. З лівого боку автомобіля ВАЗ 21093 знаходився ОСОБА_1 . Крім нього, інших осіб не було. ОСОБА_1 повідомив, що водій пішов, а він транспортним засобом не керував, лише їхав на передньому пасажирському місці. При цьому, хто саме був водієм, ОСОБА_1 не зміг повідомити, зазначив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у водія. Проте, у подальшому, під час поверхневого огляду у бардачку автомобіля виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Потім було з`ясовано, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія та повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Місцевий суд правильно критично оцінив пояснення ОСОБА_1 та його знайомого ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки з відеозаписів вбачається, що автомобіль ВАЗ 21093 перед зупинкою лише на кілька секунд не потрапляв у об`єктив відеореєстратора, після чого одразу було зафіксовано ОСОБА_1 біля автомобіля з лівого боку. Жодних інших осіб поряд не було. Крім того, ОСОБА_1 на місці події не зміг повідомити відомості щодо особи, яка перебувала за кермом автомобіля, плутався у поясненнях щодо місця в автомобілі, на якому він сидів, повідомляв неправдиві відомості про перебування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у знайомого. Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Більш того, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом розгляду суду першої інстанції і суд правильно визначився, що саме останній був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Коноплі Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний