Справа № 125/1156/24
Провадження № 33/801/847/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю законного представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 і його захисника адвоката Шевчук Н. Й.

апеляційну скаргу законного представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2

на постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084163, який складено 26 травня 2024 року о 19 год. 01 хв., ОСОБА_1 26 травня 2024 року о 18 год. 57 хв. в м. Бар по вул. Героїв Майдану, керуючи мопедом Yamaha, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним поворотними вогнями, не ввімкнув правий світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги пункту 9.2.б Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, згідно протоколу серії ААБ № 084162, який складено 26 травня 2024 року о 19 год. 01 хв., ОСОБА_1 26 травня 2024 року о 18 год. 57 хв. в м. Бар по вул. Героїв Майдану, керуючи мопедом Yamaha, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух транспортним засобом (без) не маючи права керування категорії А1 та повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення (за частиною 2 статті 126 КУпАП від 27 травня 2023 року складена адміністративна постанова серії ААД № 181123), чим порушив вимоги пункту 2.1.а Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 і 2 статті 126 КУпАП та застосовано до нього захід впливу у виді передачі неповнолітнього під нагляд батькам.

В апеляційній скарзі законний представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 матір ОСОБА_2 , вважаючи постанову суду першої інстанції неправильною та незаконною, просить її скасувати. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущених з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції розглянуто справу у відсутності неповнолітнього та його законного представника. У судове засідання вони з`явилися, проте через повітряну тривогу, яка тривала з 06:04 год. до 12:34 год., до суду вони не потрапили, прочекали до 12:00 год, тобто до обідньої перерви та пішли додому. Більше жодних викликів у судові засідання не було, а про те, що розгляд справи було проведено після закінчення тривоги дізналися 19 вересня 2024 року.

Також вважає, що в постанові суду вказано про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, проте в двох протоколах, які є у матеріалах справи не вказано, що ОСОБА_1 допустив адміністративне правопорушення за ч. 1 і ч. 2 ст. 126 КУпАП. Крім того, в постанові вказано про застосування до ОСОБА_1 заходу впливу у виді передачі неповнолітнього під нагляд батькам, проте в суді не вияснялось хто батьки ОСОБА_1 , з ким проживає неповнолітній, не запитували думки батьків.

В судовому засіданні законний представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 матір ОСОБА_2 і його захисник адвокат Шевчук Н. Й. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а. с. 46), що згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 26 серпня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 і його законного представника (а. с. 19-21). При цьому копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась, а була отримана його законним представником матір`ю ОСОБА_2 19 вересня 2024 року, про що свідчить її підпис на поданій заві від 19 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу на постанову суду ОСОБА_2 подала 27 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку (а. с. 26-41).

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Пунктом 9.2(б) ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно із п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується такими доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ № 084163 від 26 травня 2024 року і серії ААБ № 084162 від 26 травня 2024 року;

- даними довідки з бази даних ІПНП «Адмінпрактика» та ЄДРСР, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП Барським районним судом Вінницької області, справа № 125/1040/23 від 17 липня 2023 року;

- даними доданого до протоколу відеозапису на СD-R диску, що підтверджують викладені у протоколах обставини.

Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статей 12, 13, 33 КУпАП, з урахуванням неповнолітнього віку правопорушника.

Доводи апеляційної скарги не стосуються обставин вчиненого правопорушення, а тому суд вважає, що встановлення судом першої інстанції вини ОСОБА_1 , правопорушником та його законним представником не заперечується.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова суду першої інстанції підлягає до скасування у зв`язку з тим, що розгляд справи проведено у відсутності неповнолітнього та його законного представника, хоча насправді у судове засідання вони з`явилися, проте через повітряну тривогу, яка тривала з 06:04 год. до 12:34 год., до суду не потрапили, апеляційний суд розцінює критично.

З доданої до апеляційної скарги відповіді на звернення № 12/2057 від 23 вересня 2024 року Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що 26 серпня 2024 року о 06:04 год була оголошена повітряна тривога по всій Україні, яка закінчилася о 12:34 год (а. с.37).

Згідно з чинним законодавством України, питання безпеки під час судового розгляду мають першочергове значення, особливо в умовах воєнного стану або наявності загроз для життя та здоров`я учасників процесу. Відповідно до ст. 129 Конституції України, забезпечення безпеки в судовому процесі є одним із основних принципів правосуддя.

Законодавство про правовий режим воєнного стану передбачає необхідність забезпечення належного функціонування судової системи з урахуванням безпекових умов. У разі оголошення повітряної тривоги, всі громадяни, включно з учасниками судового процесу, зобов`язані дотримуватися заходів безпеки, передбачених чинним законодавством (наприклад, перебувати в укритті).

Разом з цим, на переконання суду розгляд справи після завершення повітряної тривоги є допустимим, оскільки оголошення тривоги не зупиняє процесуальних строків або права суду продовжити розгляд справи. Зокрема, засідання може бути перенесено або оголошено перерву, але після відновлення безпечних умов суд має право продовжувати розгляд справи.

Судова практика також підтримує цю позицію. У ряді справ, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2022 року (справа № 640/9476/21), зазначено, що суд може відновити розгляд справи після закінчення повітряної тривоги, оскільки таке припинення є вимушеним заходом для забезпечення безпеки. Це не суперечить принципам доступу до правосуддя, оскільки після закінчення загрози суд має забезпечити продовження судового процесу в звичайному порядку.

Таким чином, оголошення повітряної тривоги не позбавляє суд можливості продовжити розгляд справи після її завершення, і це відповідає як законодавчим нормам, так і судовій практиці.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи почався після оголошення відбою повітряної тривоги; особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилась (а. с. 17).

При цьому з копії журналу відвідувачів Барського районного суду Вінницької області вбачається, що ні правопорушник ОСОБА_1 , ні його законний представник матір ОСОБА_2 26 серпня 2024 року, тобто у день засідання, до суду не з`явились. Суд також звертає увагу, що реєстрація громадян у журналі здійснювалась о 08:10 год, 12:27 год, тобто під час дії повітряної тривоги, що свідчить про реальну можливість осіб, що з`явились до суду в період повітряної тривоги отримати необхідну інформацію, у тому числі щодо затримки у розгляді справи чи його відкладенні (а. с. 18).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції допущено помилку у резолютивній частині постанови, оскільки вказано, про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, проте в двох протоколах, які є у матеріалах справи не вказано, що ОСОБА_1 допустив адміністративне правопорушення за ч. 1 і ч. 2 ст. 126 КУпАП, є слушним, однак не може слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції.

Як вбачається з вступної та мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП і застосувати до нього захід впливу у виді передачі неповнолітнього під нагляд батькам. Проте в резолютивній частині суд помилково, допустивши описку, зазначив про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 і 2 ст. 126 КУпАП.

Аналізуючи надані апеляційному суду матеріали адміністративного провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо описки в судовому рішенні, а тому вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції виправити описку в судовому рішенні щодо вірного зазначення у резолютивній частині постанови суду частини та статті КУпАП у відповідності до змісту вступної та мотивувальної частини.

Вказана описка, на думку апеляційного суду, може бути наслідком помилки при друкуванні тексту оскаржуваної постанови, проте, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки може бути виправлена судом шляхом винесення відповідного процесуального рішення.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови суду не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та під сумнів не ставлять.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статей 12, 13, 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити законному представнику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу законного представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку у судовому рішенні.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська