Провадження № 3/175/6911/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"16" жовтня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, які надійшли від ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ВАД №351908 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 18.07.2024 року о 17 год 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри - ОСОБА_1 , домашнє насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вдарив по обличчю, чим завдав шкоди психологічного та фізичного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що обставини, викладені в матеріалах адміністративної справи не відповідають дійсності, оскільки він не був у стані алкогольного сп`яніння, а випив лише одну пляшку пива. Також зазначив, що між його матір`ю та сестрою стався конфлікт, який стосувався несплати боргових зобов`язань останньою, у зв`язку з чим пенсійну картку ОСОБА_2 було заблоковано. ОСОБА_1 зазначив, що втрутився у сварку, тому що його сестра почала "кидатися" на матір, при цьому ніякого насильства відносно неї не здійснював, а лише відштовхнув її, нецензурною лайкою також не ображав, просто виразився в її бік образливо. Після цього сестра викликала поліцію.

В судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_2 матір особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка підтвердила, що між нею та донькою - ОСОБА_1 , виник конфлікт., при цьому повідомила, що ОСОБА_1 не "кидалася" на неї. Свідок зазначила, що її син - ОСОБА_1 заступився за неї, втрутившись у їх розмову, у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Також зазначила, що ОСОБА_1 не бив сестру, а лише відштовхнув її, після чого в неї випав телефон, при цьому нецензурною лайкою в її бік не виражався. На питання головуючого, чому у своїх попередніх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що син був у нетверезому стані, погрожував сестрі та вибив у неї телефон з рук, свідок відповіла, що не пам`ятає чому давала такі пояснення, наголосивши на тому, що це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не застосовував фізичного насильства до сестри, а лише відштовхнув її, при цьому підтвердила, що пояснення були написані нею власноручно без застосування жодного примусу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 та свідок підтвердили в судовому засіданні, що останній відштовхнув сестру, в результаті чого у неї випав телефон та висловлювався образливо в її бік в ході розмови.

Таким чином дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, зокрема спричинення потерпілій фізичного та психологічного насильства, що підтверджується належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, суд вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовій збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 173-2, 276-280, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн 00 коп. (Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/ТГсмтСлобож/ 21081100; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат); рахунок отримувача

UA0004457; КЕКД: 21081100

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь держави. (Отримувач: ГУК у Дн-кій обл/ОТГсмтСлобож/22030101, код отримувача за банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача UA0004457).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Т. С. Журавель