Справа 556/849/24
Номер провадження 3/556/496/2024
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2024 року сел.Володимирець

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Іванків О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

08 грудня 2023 року о 13 год. 37 хв., гр. ОСОБА_1 , в сел.Володимирець по вул.Горького Вараського району Рівненської області керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів) від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Drager» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив Правила дорожнього руху, п.2.5.

Дії ОСОБА_1 , особою, яка склала протокол кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також від ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло клопотання в якому вони вважають, що ОСОБА_1 , необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130КУпАП, а не за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що при перевірці по базі АІПС «Цунамі» гр. ОСОБА_1 встановлено, що складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП від 26.02.2023 року, рішення в базі відсутнє, тому особою, яка склала протокол було складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.20.2023 року серії ААД № 550999 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Для розгляду справи про вчинення адміністративного проступку правопорушник до суду не з`явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Повідомлявся про виклик до суду надсиланням повістки рекомендованим поштовим відправленням. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

За змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У матеріалах справи є докази того, що ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за сповіщенням суду, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, відповідно є підстави проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Подібний висновок суду ґрунтується, крім положень КУпАП, також на практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Зокрема, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та вважає, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для належної підготовки справи до судового розгляду і немає підстав для витребування додаткових доказів.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, відповідно до вимогст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 , підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №550999 від 08.12.2023 року, направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, рапортом, зобов`язанням, відеозаписом з місця події на DVD диску.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

При обранні розміру та виду адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Тому, приймаючи до уваги характер вчиненого діяння, зважаючи на ступінь суспільної шкідливості проступку, особу порушника, слід піддати ОСОБА_1 , адміністративному стягненню у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Що стосується клопотання ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області щодо необхідності притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 130КУпАП, а не за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно зазначити наступне.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

У КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію права, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми права, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначав, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, приходжу до висновку, що перекваліфікація дій ОСОБА_1 , з ч. 1 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, не може бути застосована оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не інкримінувалося вчинення таких дій повторно, а така перекваліфікація дій порушує права ОСОБА_1 , та змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь - яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведеною повністю.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У зв`язкуз викладеним із ОСОБА_1 , також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , піддати адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у відповідності до положень ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Одночасно роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

При цьому, під час примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, встановленого судом.

Суддя: О.В.Іванків