П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 761/34264/23

Провадження: № 33/824/2046/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, винесену під головуванням судді Циткіча В. М.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст..173 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №263386 від 07 серпня 2023 року, ОСОБА_1 17.08.2023, приблизно об 11 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, чіплялась до працівника поліції, хапала останнього за формений одяг, висловлювалась нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Виправлено описку у тексті постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, а саме зазначено правильну адресу місця мешкання ОСОБА_1 « АДРЕСА_1 , та правильне прізвище у третьому абзаці мотивувальної частини цієї постанови « ОСОБА_2 »

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд визнав її винною без жодних доказів. Також, зазначила що працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення не повідомив про права, не ознайомив з протоколом про адміністративне правопорушення, не надав можливості надати пояснення, та не взяв доказів її невинуватості . Окрім того, в судовому засіданні не було допитано свідків при розгляд адміністративного матеріалу. Також вказує на те, що працівником поліції було завдано тілесні ушкодження та відносно нього було відкрите кримінальне провадження.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суд м. Києва від 23 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу. Просила закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався те, що поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд. У разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 263386, ОСОБА_1 17.08.2023, приблизно об 11 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, чіплялась до працівника поліції, хапала останнього за формений одяг, висловлювалась нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок.

Статтею 173 КУпАП передбачено, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, диспозиція статті 173 КпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, передбачає наявність діяння: нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто, особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Так, з матеріалів адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 17.08.2023 перебувала за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9.

З відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, убачається , що ОСОБА_1 чинила спротив працівникам поліції, відштовхувала їх ногою та перегороджувала прохід, хапала за формений одяг, висловлювалась нецензурною лайкою,

Крім того, судом першої інстанції викликались для надання пояснень інспектор Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Почтаренко Є.І., яким складений рапорт від 17.08.2023 щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_1 та начальник відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Шипнівська В.О.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є безпідставними та спростовуються доказами, яким суд апеляційної інстанції дав належну та об`єктивну оцінку.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП.

Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи.

Вказане адміністративне правопорушення вчинене 17.08.2023. Таким чином, на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстави для закриття провадження.

Разом з тим закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені пунктів 1-4 частини 1 статті 247 КУпАП.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені статті 280 КУпАП, суд фактично не виконує свою основну функцію - здійснення правосуддя.

Отже системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Закрити провадження з нереабілітуючих підстав або звільнити від відповідальності можливо лише винувату особу, в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.

З огляду на це, а також на репресивно - каральну та запобіжно - виховну функції адміністративної відповідальності, суддя при розгляді справи має встановити об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що й не було зроблено судом першої інстанції при розгляді матеріалів адміністративного правопорушення, відносно ОСОБА_1 та прийнято неправомірне рішення про закриття провадження, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності

Враховуючи викладене висновок суду першої інстанції про те, що поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд, є необгрунтованим.

Судом апеляційної інстанції було надано оцінкуписьмовим доказам, які матеріалах справ, та встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції наголошує на наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), іншого. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що постанову суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст., 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суд м. Києва від 23 листопада 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома