Справа № 367/9980/23 Головуючий в суді І інстанції - Одарюк М.П.
Провадження № 33/824/3680/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника (в режимі відеоконференції) Радченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Радченка Олександра Васильовича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське, Бучанського району, Київської області, громадянина України, українця, розлученого, є інвалідом ІІІ групи, працюючого сантехніком "КНеУ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 02 грудня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Радченко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області та постановити нову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не об`єктивна та не обґрунтована, оскільки окрім протоколу та показів працівника поліції, який його склав, ніяких інших доказів наявності або відсутності вини не встановлено.

Сторона захисту, звертає увагу, що обставини та інформація викладені у протоколі не відповідають дійсності і являються перекрученими, що умисно допущено працівниками поліції.

Так, дійсно у вказаний у протоколі час ОСОБА_1 перебував у АДРЕСА_1 у себе біля будинку, в якому він проживає. На той момент він не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі біля його будинку, а ОСОБА_1 стояв поруч із автомобілем так як забув в ньому свою сумку і вийшов її забрати. У цей час по зустрічній смузі руху проїхав автомобіль патрульної поліції, які порівнявшись з ним зупинилися і один із патрульних вийшов із автомобіля. Після цього працівник поліції підійшов до нього та поцікавився чому у такий нічний час він знаходиться біля автомобіля. ОСОБА_1 вже не пам`ятає, що він йому повідомляв, так як до цього він вживав спиртні напої у себе вдома і вийшов тільки забрати свою сумку з документами. Покази ОСОБА_1 підтверджуються і показами свідка і тим що він є інвалід по зору і не має змоги їздити на автомобілі в темну пору дня.

Адвокат вказує, що експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, знаходження людини за кермом транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані та / або перебування біля транспортного засобу, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Разом з тим, як доказ вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні до протоколу поліцейським додано відеозапис із нагрудної камери, однак захисник переконаний, що наданий суду відеозапис не може бути належним доказом, так як на ньому добре видно що ніякої зупинки авто не було, а працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв.

Не зважаючи на це, судом першої інстанції при розгляді справи всі зазначені обставини прийняті як беззаперечний доказ, хоча відеозапис вказує тільки на те що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння, але не вказує на те що він керував автомобілем. Про що він зазначив в своїх поясненнях в суді та ці покази були підтверджені свідком.

Крім того, судом не були взяти до уваги покази свідка ОСОБА_2 який погодився дати покази і був приведений до присяги свідка та попереджений про кримінальну відповідальність.

Також судом не взято до уваги покази ОСОБА_1 і покази свідка, щодо того, що в зв`язку з інвалідністю по зору ОСОБА_1 не може їздити в темний час доби.

Відтак, на переконання захисника, оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин правопорушення, особи правопорушника, тому має бути скасована.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Радченка О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування своїх висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 061977 від 02 грудня 2023 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав (а.с. 1);

- в результаті тесту приладу Alcotest 7510 від 02.12.2023 відповідно до якого результат тесту складає 1,97%о (а.с. 2);

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння - проба позитивна 1,97 %о. В даному акті також зазначено, що ОСОБА_1 згоден з його результатом, про що свідчить його підпис (а.с. 3);

- в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2023 (а.с. 4);

- в розписці ОСОБА_3 про зобов`язання останнього не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом (а.с. 5);

- в рапорті поліцейського взводу № 1 роти № 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Герасименка В. (а.с. 6);

- у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, яким підтверджені факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 8).

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано свідка - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , відповідального за складення протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 061977 від 02 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , який підтвердив усі обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, вказує тільки на те що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння, але не вказує на те що він керував автомобілем, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а навпаки неодноразово зазначив, що керував транспортним засобом під час комендантської години та приїхав додому з місця роботи.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, зафіксовані долученими до протоколу відеозаписами, відбувалися в дійсності.

Крім того, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, зокрема про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а вийшов до автомобіля бо залишив у ньому сумку, та про те що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 , були ретельно перевірено місцевим судом та обґрунтовано спростовані в оскаржуваному судовому рішенні.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а доводи апеляційної скарги не є такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Оскільки постанова Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Радченка О.В. без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Радченка Олександра Васильовича - залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко