ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4566/24 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/767/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Зеленої Р.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Зеленої Р.В. на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 17 липня 2024 року о 09 годині 56 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 45 по вул. Фортечній в м. Запоріжжі керував транспортним засобом ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у закладі охорони здоров`я відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Зелена Р.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що в оскаржуваній постанові судом надано неправильну оцінку доводам захисника про те, що співробітниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , у зв`язку із чим всі подальші дії співробітників поліції щодо складання протоколу для притягнення його до відповідальності є незаконними.

Посилається на хибний висновок судді про те, що зупинку транспортного засобу здійснено на підставі п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та у відповідності до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. №1456, що кореспондується зі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції». Адже, у даному випадку не можна казати, що поліцейські діяли відповідно до вказаного законодавства, оскільки документів на підтвердження того працівники поліції, які зупинили транспортний засіб під керування ОСОБА_1 є уповноваженими особами, а саме такими, що призначені наказом коменданта для здійснено такої перевірки, не надано. Натомість, спеціальним законом, у відповідності до імперативних приписів якого мають діяти співробітники поліції, є саме ЗУ «Про національну поліцію», який порушений працівника поліції під час безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .

Так, сторона захисту зазначила, що з`ясуванню наявності ознак сп`яніння та проведенню огляду водія на стан сп`яніння повинна передувати законна зупинка працівниками поліцій транспортного засобу під керуванням особи.

Зазначає, що оскільки транспортний засіб було зупинено із порушеннями ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є всі наступні докази, отриманні внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Також сторона захисту вважає помилковими висновки суду, що самої вимоги працівника поліції пройти медичний огляд достатньої для того, щоб її беззаперечно було виконано водієм. Відеозаписом події зафіксовані факти, які свідчать про порушення причино-наслідкового зв`язку, оскільки встановлення ознак сп`яніння та їх перевірка мають передувати направленню особи на медичний огляд.

Зауважує, що судом першої інстанції протиправно не взято до уваги факт того, що ОСОБА_1 , одразу після завершення спілкування з працівниками поліції направився до медичного закладу та самостійно пройшов медичний огляд, що підтверджується висновком № 6645 від 17 липня 2024 року. Згідно з даними вказаного висновку ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, що додатково підтверджує відсутність умислу у ОСОБА_1 відмовитися від проходження медичного огляду, проте він вимагав від співробітників поліції діяти у законний спосіб.

Звертає увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування, проте не вказано у який спосіб. Однак, якщо працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, то він мав бути відсторонений від керування транспортним засобом у передбачений законом спосіб із складанням відповідного акту.

Посилається на розбіжності зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення часу вчинення правопорушення із часом складання направлення на медичний огляд. Відеозапис в порушення Інструкції є не безперервним.

Зазначає, що у складеному протоколі відносно ОСОБА_1 зазначені дві різні взаємовиключні фабули події, які підпадають під різни пункти ПДР України, що додатково свідчить про незаконність складеного протоколу.

У зв`язку із вищевикладеним захисник просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2024 року, провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зеленої Р.В., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду прийшов дол. висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 621740 від 17 липня 2024 р. підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 липня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3);

- відеозаписом події (а.с. 8).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під його керуванням суд вважає непереконливими у зв`язку із наступним.

Так, виходячи з покладених на працівників поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно Закону України «Про Національну поліцію України», та за обставин, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення п. 15.4 ПДР України, а саме: керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив зупинку на проїзній частинні дороги у другій смузі, що підтверджується відеозаписом події та доданим до протоколу рапортом працівника поліції.

Разом із цим, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не надавав відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, також вважає непереконливими.

Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення п. 15.4 ПДР України. На вимогу працівників поліції надати для перевірки документи, ОСОБА_1 відмовляється. Під час вказаного спілкування працівник поліції виявляє у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, які оголошує. Далі слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 починає сперечатися з працівниками поліції та ухиляється від надання відповіді на запропонований огляд. Після чергового ухилення ОСОБА_1 від відповіді на пропозицію працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я, поліцейський повідомляє про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП та складає відповідний протокол.

А тому, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру направлення для проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Перевіряючи доводи апеляції стосовно того, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря про те, що у нього ознак сп`яніння не виявлено 17 липня 2024 року о 12 год. 25 хв., є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Також суддя апеляційного суду звертає увагу, що з доданого висновку, за відсутності акту медичного обстеження, не надається можливим встановити самостійного проходження ОСОБА_1 медичного огляду саме на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно слід відмітити, що у даному випадку вирішується питання саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови за матеріалами справи не вбачається.

На твердження сторони захисту щодо упередженості працівників поліції під час складання протоколу слід зазначити, що матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також відомостей щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування, проте не вказано у який спосіб не впливають на висновки судді суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це твердження не може слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, яке є законним та справедливим.

Посилання в апеляційній скарзі на розбіжності зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення часу його вчинення із часом складання направлення на медичний огляд є необґрунтованими, оскільки час вчинення правопорушення відображений в протоколі - 09 год. 56 хвилин, тоді як направлення складено о 10 год. 07 хв., що є послідовним, а отже не викликає сумнівів щодо законності складання вказаних документів.

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Посилання апелянта те, що протокол складений з порушеннями не знайшло свого підтвердження.

Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в ньому зазначено місце складання, місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення відповідно до інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Зеленої Руслани Вячеславівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/4566/24