КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/640/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах захисником - адвокатом Бегейовичем Романом Васильовичем,

на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до постанови суду, 11.11.2023 року о 10 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Братиславська, 11-А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІА Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою ЕАТ 8001602 від 23.10.2023 року, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бегейович Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ст. 30 КУпАП та застосував стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке не може застосовуватись до ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності або відсутності права керування у ОСОБА_1 , а відтак неможливо позбавити особу права керування транспортними засобами, якій таке право не надано.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в судовому засіданні, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бегейович Р.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 є громадянином Азербайджану, на момент скоєння правопорушення відповідно до посвідчення має місце проживання в Україні більше 5 років, не володіє українською мовою, має посвідчення водія Республіки Азербайджан, яке має намір замінити на посвідчення водія України.

Дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали досліджуваних подій за участю водія ОСОБА_1 вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 521340 від 11.11.2023 року, водій ОСОБА_1 11.11.2023 року о 10:10 у м. Києві, по вул. Братиславській, 11А керував транспортним засобом «КІА Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії повторно протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою ЕАТ 8001602 від 23.10.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1 А, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.Відеофіксація велась на нагрудну бодікамеру № 470250.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений в силу ст. 255 КУпАП уповноваженою на те особою - інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку №2 УПП у місті Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Бондар М.А.

ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій.

Так, на відеозаписі зафіксовано, що особу водія було встановлено за наданим ним документом. Водійське посвідчення у ОСОБА_1 було відсутнє. Працівник патрульної поліції роз`яснила ОСОБА_1 , як громадянину іншої країни, право запросити перекладача та захисника.

Жодних заперечень та зауважень під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ч. 5 ст. 126 КУпАП чи зауважень щодо порушення працівниками норм закону ОСОБА_1 не висловлював.

У протоколі про адміністративне правопорушення ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 пояснень не надав.

Дослідивши відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всіх законних вимог щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно

ОСОБА_1 В матеріалах справи міститься довідка інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітана поліції Любчик Г. від 15.11.2023 року, згідно якої перевіркою було встановлено, що відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001602 від 23.10.2023 року, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 126 КУпАП. Враховуюче зазначене, просить справу розглядати за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до доданої до протоколу постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8001602 від 23.10.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, вчинене повторно протягом року.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за порушення ним п. 2.1А ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не отримував посвідчення водія, а відтак не може бути його позбавлений, то дана обставина не може бути підставою для не призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20).

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, «слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання».

Доводи захисника в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 як громадянин Азербайджану керував транспортним засобом, маючи при собі посвідчення водія, видане іноземною державою, на підставі чого він мав право керувати транспортним засобом в Україні, спростовується наступним.

Так, Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої Азербайджан приєднався з метою полегшення міжнародного дорожнього руху та підвищення безпечності на дорогах, було погоджено одноманітність правил дорожнього руху у країнах-учасниках даної Конвенції.

Зі змісту пункту «і» частини 2 статті 41 Конвенції вбачається, що Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною.

Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року, визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції.

Відповідно до вимог п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Відповідно до вимог пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Оскільки обмін посвідчення водія ОСОБА_1 у встановлені строки та порядку не здійснив, тому не мав права керувати транспортним засобом на території України на підставі посвідчення водія іноземної держави.

З метою спростування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме - повторності факту керування транспортним засобом, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою від 23.10.2023 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бегейович Р.В. неодноразово заявляв клопотання, які були задоволені судом апеляційної інстанції, про відкладення розгляду даної апеляційної скарги до розгляду судом адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАТ № 8001602 від 23.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до постанови серії ЕАТ № 8001602 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 23.10.2023 о 22 годині 34 хвилин у м. Києві по просп. Червоної Калини, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Optima д.н.з. НОМЕР_1 та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України - керування транспортним засобом, яка не має права керування таким транспортним засобом та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАТ № 8001602 від 23.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року у справі № 754/3784/24 - залишено без змін.

Таким чином, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 521340 від 11.11.2023 року, довідку інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП від 15.11.2023 року, згідно якої перевіркою було встановлено, що відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001602 від 23.10.2023 року, копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8001602 від 23.10.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної норми.

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах захисником - адвокатом Бегейовичем Романом Васильовичем, - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук