Справа № 306/827/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Свалявського районного суду від 14 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Свалявського районного суду від 14 травня 2024 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченими ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14 березня 2024 року близько 01:43 год. в м. Свалява по вул. Київській, керував автомобілем марки Skoda Super b номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та будучи обмеженим в праві керування транспортним засобом. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, за номерами: справи №306/827/24 та № 306/828/24 провадження № 3/306/329/24 об`єднано в одне провадження, якому присвоїно номер справи № 306/827/24 та розглянуто одночасно.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. Постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що він не був повідомлений про судове засідання. Стверджує, що йому не було відомо про винесення оскаржуваної постанови, така виготовлена тільки 22 травня 2024 року, і він випадково про неї дізнався. Тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що справу розглянуто з порушенням процесуальних прав, оскільки суд прийняв рішення без його участі, про час та місце розгляду протоколу не повідомив, а в самому тексті постанови відсутнє посилання суду на намагання суду повідомити його про час судового розгляду. Призначаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у постанові суду повністю відсутні міркування суду про причини обрання такого заходу та розміру адміністративного стягнення, хоча ця частина є обов`язковою у відповідності до ст. 280 КУпАП. Зазначає, що він є учасником бойових дій, являється батьком одинаком малолітньої дитини та є працевлаштованим. Посилається на недостатність доказів адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не визнає вину у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані. Вказує, що освідування не проводилось, а також на відсутність у матеріалах справи відповідного направлення, що свідчить про те, що поліцейський не направив його як водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. Констатує, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Крім того, не було залучено свідків при складанні протоколів, що є підставою для відмови в судовому розгляді адміністративних матеріалів. Виходячи зі змісту постанови є очевидним, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Заяв чи клопотань про причини відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, останній не подавав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав,честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 289 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлено, що судом першої інстанції справа розглядалася у відкритому судовому засіданні без участі ОСОБА_1 . Відповідно до поштового повернення, таке не вручено ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю останнього за вказаною адресою. Копію постанови апелянту було надіслано лише 27.05.2024 року (а.с. 20). Після чого, а саме 30.05.2024 року було подано апеляційну скаргу.

За цих обставин клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями ст. 15 Закону «Про дорожній рух України» № 3353-XII вiд 30.06.1993.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 14 березня 2024 року близько 01:43 год. в м. Свалява по вул. Київській, керував автомобілем марки Skoda Super b номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та будучи обмеженим в праві керування транспортним засобом. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП. Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у справі доказах:

-протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД№488376 від 14.04.2024 року та серії ААД №488378 від 14.03.2024 року,

-записом диску з відеофіксації даного правопорушення.

Вищенаведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП.

З відеозапису події правопорушення слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, по причині, що він їхав виляючи від краю до краю дороги. Після зупинки у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в лікарні. ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту, хоча й не заперечував, щодо вживання алкогольних напоїв. В ході проведення процесуальних дій поліцейськими було встановлено, що у особи відсутнє водійське посвідчення, страховий поліс та останній має виконавче обмеження. Після чого, було складено повторний протокол за те, що особа обмежена в праві керування транспортним засобом. Водій, щодо даного факту, - не заперечував. Проте, відмовився надавати пояснення та підписувати постанову.

Наявний відеозапис події правопорушення дає повне уявлення про подію, підстав сумніватися у його достовірності не має.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що у матеріалах справи не має жодного доказу щодо наявності тимчасового обмеження у водія. Однак, апелянт у своїх доводах не ставить наведену обставину під сумнів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як слідує з постанови судді, накладаючи на ОСОБА_1 при визначенні адміністративного стягнення, не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника. Враховуючи наведене, місцевий суд прийшов до висновку про застосування адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисяці неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Протоколи про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Отже, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, а висновок суду першої інстанції про керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовано.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За цих обставин постанова судді місцевого суду є законна та обґрунтована, підстав для її зміни чи скасування не має.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.