КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/5651/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Усковій Я. А.

за участю захисника Волошина М. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року у складі судді Омельченко М. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

19.11.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що станом на 11.11.2024 постанова не була готова судом до видачі в повному обсязі. З 11.11.2024 по 15.11.2024 він знаходився у відряджені (копія наказу додається), а копію постанови в повному обсязі отримав 18.11.2024.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначив, що суд першої інстанції взяв до уваги покази слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_2, який перебував на блокпосту. Разом з тим, коли до нього підійшов свідок ОСОБА_2 , він перебував поруч з транспортним засобом. Оскільки особу свідка та документів, підтверджуючих його повноваження, надано не було, покази вказаної особи не відповідають обставинам справи. При наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав та не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим письмові пояснення не можна вважати доказами.

Суд першої інстанції при винесені постанови зазначив, що при спілкуванні з працівниками поліції апелянт мав зазначати, що не він, а інша особа керувала транспортним засобом. Однак на відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що він намагається довести співробітнику поліції свою непричетність до управління транспортним засобом та необхідністю переглянути запис з камер відеоспостереження, які знаходились поруч. Тому вважає, що жодних належних доказів керування ним транспортним засобом в матеріалах справи немає.

Також, матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Волошин М. К. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав та просив їх задовольнити.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримав 18.11.2024, в період часу з 11.11.2024 по 15.11.2024 перебував у відрядженні до м. Вінниця для допомоги внутрішньо переселеним особам, а саме отримання та роздачі гуманітарної допомоги, апеляційну скаргу подав без зволікань, а саме 19.11.2024.

З метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №113681, 17 серпня 2024 року о 22 год.32 хв. в с. Софіївська Борщагівка, вулиця Київська, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Corolla, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи долучено рапорт слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 про те, що перебуваючи на блокпосту Левада №753 "Вишневе", до нього звернулась невідома йому особа жіночої статі та повідомила, що автомобіль Toyota Corolla, днз НОМЕР_1 , здійснив наїзд на бордюрну плиту, з якого вийшла невідома особа чоловічої статі. Перейшовши через дорогу до автомобільної заправки "КLО" було виявлено автомобіль Toyota Corolla, днз НОМЕР_1 , з-за керма якого вийшов ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. На місце було викликано екіпаж патрульної поліції «Рубін 806» для подальшого встановлення особи та стану його алкогольного сп`яніння. Дана подія трапилась 17.08.2024 о 22:32.

Пояснення, які викладені у вказаному рапорті, не суперечать даним відеозапису, долученому до матеріалів справи.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського БК 473595 вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що він був водієм автомобіля Toyota Corolla, днз НОМЕР_1 , на питання, куди він їхав, відповів: " додому, 20 хв. тому наїхав на бордюр. Їхав з Борщагівки, в 22:30, на мене зареєстрована машина". На питання працівника поліції,чи погоджується він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у лікаря, оскільки є підозра, що він перебуває в стані сп`яніння, останній відповів, що відмовляється.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії водія ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та в порушення п. 2.5 ПДР відмовився від огляду для виявлення такого стану.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та зібраним по справі доказам.

З приєднаного до матеріалів справи відеозапису з відеокамери поліцейського вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказаний відеозапис містить фактичні дані про місце знаходження транспортного засобу - блокпост, про обставини, за яких відбулась зупинка цього транспортного засобу, а також про відмову ОСОБА_1 , як водія цього транспортного засобу, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому він є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до наданого відеозапису, зафіксована на ньому інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та які не визнаються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сукупністю наявних у справі доказів, які містяться у матеріалах справи та об`єктивно узгоджуються між собою, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення вказаною особою п. 2.5 ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявність або відсутність доказів про те, що працівниками поліції було відсторонено особу від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк