ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2024 р. Справа №597/1511/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Тренич А.Г.

секретаря судового засідання Богдана В.М.

з участю: особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

прокурора Голоден Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу №22 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 28.09.2024 року, ОСОБА_1 , колишній майор служби цивільного захисту, який проходив службу на посаді начальника 15 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м.Заліщики, вул.40 років Перемоги, 9 Чортківського району Тернопільської області та відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05.09.2024 о 09:17 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зазначив, що не подав таку декларацію через власну неуважність.

Прокурор Голоден Д.І. пояснила, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що останнього слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та накласти адміністративне стягнення у розмірі 50 неоподатковуваним мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судом встановлено, що Наказом начальника Відділу пожежної безпеки в Тернопільській області Державного департаменту пожежної безпеки МНС України № 12 о/с від 04.03.2003 року ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора групи держпожнагляду 14-ї самостійної державної пожежної частини смт. В.Бірки Тернопільського району відділу пожежної безпеки МНС України в Тернопільській області.

В подальшому, відповідно до ст.108 Кодексу цивільного захисту України ОСОБА_1 склав Присягу служби цивільного захисту, яку після складання власноручно підписав.

Наказом начальника Головного управління МНС України в Тернопільській області № нк-68/64 від 31.05.2021 року майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду начальника 15 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області.

У подальшому, відповідно до наказу начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області № Нк-239/64 від 01.10.2021 року майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника 15 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, звільнено зі служби цивільного захисту, а саме за підпунктом 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту (за станом здоров`я) з 01.10.2021 року.

Як вбачається із пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України від 01 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 під підпис було вручено дану пам`ятку, де роз`яснено, у тому числі про його обов`язок після припинення діяльності подавати в установленому законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п.п. 2, 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту (далі Положення), служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період. Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання. Особи, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький.

Згідно з п.15 Положення майор служби цивільного захисту відноситься старшого начальницького складу.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України (п. 31 даного Положення). Особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України Про запобігання корупції (п. 6 Положення).

Згідно з вимогами підпункту «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно з вимогами п.п. «д» п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 майор служби цивільного захисту будучи, начальником 15 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, а відтак був особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюються положення Закону України «Про запобігання корупції».

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 05.09.2024 о 09:17 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення).

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Положеннями абз. 2 ч. 2 статті 45 даного Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«г», пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 Розділу 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції за №449/21від 23 липня 2021, який був чинним станом на день звільнення ОСОБА_1 , декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону - зобов`язаний до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Відповідно до вимог п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України» Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384 прийнятий 20.09.2023 року, набрав чинності 12.10.2023 року.

Відповідно до роз`яснень НАЗК, щодо фінансової доброчесності застосування окремих положень положень Закону України «Про запобігання коріпції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 року № 4 (зі змінами) за загальним правилом після відновлення обов`язку подання декларації суб`єкти декларування зобов`язані подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди до 31.01.2024 року.

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 був звільнений 01 жовтня 2021 року та згідно положень абз. 2 ч.2 статті 45 даного Закону «Про запобігання корупції» останній несвоєчасно без поважних причин, пізніше 31.01.2024 року, а саме 05.09.2024 року о 09:17 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення).

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 будь-яких доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) суду не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- протоколу №22 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 28.09.2024 року;

- копією витягу з наказу №12о/с від 04 березня 2003 року про призначення ОСОБА_1 (а.с.16);

- копією присяги ОСОБА_1 (а.с. 20);

- копією витягу з наказу №нк-68/64 від 31 травня 2021 року про призначення ОСОБА_1 (а.с.21);

- копією витягу з наказу від 01 жовтня 2021 року за №НК-239/64 року про звільнення ОСОБА_1 (а.с. 22-23);

- аркушем бесіди ОСОБА_1 (а.с. 25);

- копією пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України від 01 жовтня 2021 року (а.с. 26);

- повідомленням ГУ ДСНС в Тернопільській області в НАЗК щодо факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 (а.с. 30-31)

- скрін-шотом з офіційного веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування ОСОБА_1 декларації за 2021 рік (після звільнення) (а.с. 32-38).

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави після звільнення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, суд на підставі положень ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому приходить до переконання, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору в дохід держави на розрахунковий рахунок: UA0026001 ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: - подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; - витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Анна ТРЕНИЧ