Справа № 683/3619/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Л.А., з участю секретаря судового засідання Бадаєвої Н.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кравчука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу серії ААД № 405360 від «21.10.2024 року (дата не зрозуміла) 2024 року о 22 год.58 хв. в с. Оріхівка на вул. Польова біля буд.1 водій ОСОБА_1 керував т.з. OPEL ZАFIRA НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови та запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор №9,7».

Працівниками поліції 21 жовтня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 405360, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного правопорушення не визнав та вказав, що восени 2023 року у вечірній час його пасинок ОСОБА_2 віз його з с. Оріхівка додому. Він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння та перебував на задньому сидінні автомобіля. Коли вони побачили проблискові маячки поліцейського автомобіля ОСОБА_2 злякався, зупинив автомобіль та пересів на переднє пасажирське сидіння. Працівники поліції вирішили, що саме він керував автомобілем. Коли йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився та постійно пояснював що не керував автомобілем.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кравчук В.М. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, пояснив, що працівниками поліції не було з`ясовано хто керував транспортним засобом. З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було передано ключі від автомобіля ОСОБА_2 , однак не з`ясовано у нього хто керував автомобілем.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відповідальність за ч.1 за ст.130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З відеозапису реєстратора та нагрудної камери поліцейського, долученого до матеріалів справи, не вбачається хто керував транспортними засобом. Коли під`їхав поліцейський автомобіль, на реєстратор зафіксовано, що інший автомобіль стояв та не було видно особу, яка знаходилась на сидіння водія. Крім того, відео записано у темну пору доби і на ньому нічого не видно, лише чути мову про те, як особа вказує, що він не водій та не згоден проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Далі видно як поліцейський запитує іншу особу чи вживав він алкоголь і чи зможе сісти за кермо автомобіля, на що той погоджується.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що восени минулого року, точної дати він не пам`ятає, пізно ввечері його вітчим зателефонував і попросив приїхати і забрати від товариша. Коли вони уже повертались, він побачив поліцейський автомобіль, не згадав чи взяв посвідчення водія та пересів на сусіднє сидіння. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 виліз із заднього сидіння автомобіля і йому почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння. Свідок також пояснив, що не заявив, що він керував автомобілем, бо злякався, та про це його і не запитували.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 405360 від 21.10.2023 містить виправлення та закреслення у даті вчинення правопорушення, тобто дата взагалі є незрозумілою.

За таких обставин вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 9, 23, ч.1 ст.130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя