ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 Справа №607/24587/24 Провадження №3/607/10065/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №172089 від 12.11.2024, ОСОБА_1 06.11.2024 о 22 год. 55 хв. в м. Тернополі на вул. Рєпіна, 34, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 111», р.н. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком маневру не переконався, що це буде безпечно під час руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Renault Kadjar», р.н. НОМЕР_2 . який припаркувала водій ОСОБА_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3б, 13.1, 13.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №172095 від 12.11.2024, ОСОБА_1 06.11.2024 о 22 год. 55 хв. в м. Тернополі на вул. Рєпіна, 34, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 111», р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до вищевказаного ДТП, місце події покинув, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним адміністративних правопорушень визнав частково. Суду пояснив, що виконуючи маневр повороту не помітив, що зачепив ліве дзеркало заднього виду припаркованого автомобіля. Про те, що відбулась дорожньо-транспортна пригода, його повідомили працівники поліції, після чого він одразу прибув до Управління патрульної поліції у Тернопільській області для з`ясування усіх обставин події.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, судом установлено наступне.

Пунктом 2.3б ПДР України передбачено що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.12.1 ПДР України).

Відповідно до п.13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна встановлена адміністративна відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 2.10а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди .

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою відповідальність передбачену ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст.251 КУпАП).

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена наступними доказами, а саме: відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №172089 від 12.11.2024; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07.11.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.11.20244; протоколом огляду транспортного засобу від 12.11.2024; рапортом поліцейського від 07.11.2024; відеозаписом.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (пунктів 2.3б, 13.1, 13.3 ПДР України), що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна. Тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Отже, відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 грн.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до статті 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, утворює склад адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 1.10. Правил дорожнього руху залишення місця дорожньо-транспортної пригоди це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Матеріали даної справи не містять жодного об`єктивного доказу того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на приховання факту ДТП або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відеозапис з камери спостереження, розташованої у дворі будинку, не доводить того, що водій транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito 111», р.н. НОМЕР_1 , повинен був знати про зіткнення із іншим транспортним засобом. Пояснення ОСОБА_1 , що такого роду незначне зіткнення не могло спричинити достатній для звичайного людського сприйняття звук (вібрацію тощо) є логічними та утворюють розумний сумнів щодо твердження поліції про наявність складу адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП.

Також суд врахувує, що як тільки працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про подію, він добровільно з`явився до управління поліції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з чим, справу про адміністративне правопорушення в цій частині слід закрити, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяП. Я. Стельмащук