Справа №591/3011/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/789/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Муравенка О.Ю., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 17 березня 2024 року близько 19 год. 50 хв. керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва буд. 134, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу газоаналізатора алкотест «Drager», показник 2,06 % проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2024 року, а провадження по справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що патрульним при складанні протоколу та винесенні судом постанови допущені порушення п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, оскільки відносно ОСОБА_1 складено протокол не за порушення Закону України, а пунктів правил дорожнього руху.

Долучений протокол про адміністративне правопорушення не містить підпис ОСОБА_1 на підтвердження про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також вказаний процесуальний документ містить не вірні дані місця проживання ОСОБА_1 , із зазначенням вулиці Сумська, якої в м. Суми не існує.

Так, відповідно до долученого відеозапису, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що проживає в АДРЕСА_2 , а по АДРЕСА_1 , він винаймає житло.

Також, апелянт просить звернути увагу апеляційного суду на те, що приєднаний до матеріалів справи протокол за змістом різний із примірником вказаного документу, який був вручений ОСОБА_1 . У протоколі, надісланий суду було дописано індивідуальні ознаки спеціального технічного засобу, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Форма протоколу не відповідає вимогам Додатку 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Так, копія протоколу, яка надана ОСОБА_1 містить лише 01 аркуш паперу, всупереч вимогам вказаної Інструкції, якою визначено, що оригінал форми протоколу складається із двох сторінок.

Окрім цього працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 про його право на захист, чим порушено ст. 59 Конституції України.

Працівники поліції під час проведення огляду не відбирали у водія зразки крові та не видано направлення на огляд в найближчому закладі охорони здоров`я. Також апелянт зауважує, що огляд проводився під час дії повітряної тривоги, що заборонено законодавством.

Відповідно до витребуваної копії декларації про відповідність вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів газоаналітора «Драгер», термін дії пристрою становить до 07.06.2023, проте вказаний прилад використовувався працівниками поліції 17.03.2024, без продовження строку дії сертифікату відповідності та декларації.

На долучених до матеріалів справи відеозаписів не зафіксовано момент підписання ОСОБА_1 чеку роздруківки приладу «Драгер 7510», а тому долучена роздруківка приладу є недопустимим доказом.

Окрім цього, апелянт зауважує, що наявні в матеріалах відеозаписи не є безперервними, а тому вказане є беззаперечною підставою, для визнання його також недопустимим доказом.

Також, апелянт зазначає про порушення процедури проведення вимірювання, оскільки під час продуття приладу останній постійно палив. А тому невірно проведене вимірювання привезло до некоректних показників прибору, оскільки датчик приладу досить чутливий до нікотину.

Крім того температура, яка була відображена на приладі, не відповідає дійсності, що підтверджується витягом із веб сайту. Так, температура повітря 17.03.2024 станом на 20 год. 00 хв. складала + 7 градусів Цельсія.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не встановлено та не доведено належними, допустимими доказами про факт порушення ОСОБА_1 порушень Закону України «Про дорожній рух», а тому всі складені процесуальні документи не можуть бути належними на підтвердження вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із долученої інструкції інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області Департаменту ПП, інспектор поліції Вертієвець В.С. не має повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в матеріалах справи направлення на проведення медичного огляду свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, тим самим позбавили водія можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що сумніви щодо доведеності ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, апелянт вважає, що викладені у протоколі обставини щодо керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із адвокатом Муравенко О.Ю., які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 17.03.2024 року серії ААД № 698962;

- результату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою спеціального технічного пристрою, газоаналізатора «Alkotest 7510». Згідно роздруківки тесту, вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 2,06 % проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого ОСОБА_1 погодився з результатом проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу;

- відеозаписів зі відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівників поліції вбачається, як 17 березня 2024 року близько 19 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 134, з увімкненням проблискового маячка синього та червоного кольору, було зупинено автомобіль «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 .

Після перевірення особи водія, у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці з використанням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній погодився продути газоаналізатор на місці.

Після роз`яснення ОСОБА_1 порядку продуття спеціального технічного засобу, останній протягом тривалого часу належним чином не виконував рекомендації працівників поліції щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкостестера «Drager». Так, останній декілька разів не видихав повітря з легенів, або ж переривав подих, у зв`язку з чим пристрій не міг здійснити вимір концентрації алкоголю в повітрі, що видихував ОСОБА_1 .

Зі спливу тривалого часу, працівник поліції роз`яснивши ОСОБА_1 про правові наслідки такої поведінки, які будуть розцінюватися як намагання ухилитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній належним чином продув прилад, який встановив про перебування водія транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, оскільки рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 2,06 % проміле.

Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 не висловлював.

Так, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім цього згода ОСОБА_1 із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується проставленими підписами в роздруківці тесту приладу та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційний суд оцінює вище вказані докази як належними та допустимими, які узгоджуються між собою, а тому підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності з іншими доказами, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, та нічим не спростовані апелянтом.

Доводи ОСОБА_1 стосовно недопустимості відеозапису, як доказу в справі, у зв`язку з недотриманням безперервності відеозапису не заслуговують на увагу.

Так, апеляційний суд виходить з того, що сама процедура огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є належними та допустимими доказами.

Що стосується доводів апелянта щодо не направлення його поліцейськими на медичний огляд в заклад охорони здоров`я, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на те, що останній погодився з показником технічного приладу, жодних заперечень щодо проведеного огляду чи висловлювань вимог проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній не висловлював, тому в поліцейських не було підстав направляти водія для проходження огляду в заклад охорони здоров`я.

Окрім вище встановленого, апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому, водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування в стані алкогольного сп`яніння.

До того ж, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Враховуючи вище встановлені обставини, зважаючи на те, що водій погодився із результатом проходження огляду на місці з використанням спеціального технічного засобу, працівники поліції не зобов`язані були виписувати направлення на проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я.

Також слід зауважити, що під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 жодного разу не висловлював побоювання за своє життя у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на території Сумської області та не звертався до працівників поліції з проханням пройти до найближчого укриття.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що термін дії Декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №753 від 02.10.2013 року, закінчився 07.06.2023 року, а тому результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсним, апеляційним судом відхиляються з таких мотивів.

Так, відповідно до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13 січня 2016 року, Технічний регламент встановлює вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями.

У п.53 вищезазначеного Технічного регламенту вказано, що у декларації про відповідність зазначається про те, що виконання суттєвих вимог, визначених у додатку 2, та вимог, зазначених у відповідних національних стандартах та технічних специфікаціях для певних засобів вимірювальної техніки, було доведено.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що газоаналізатор «Drager Alcotest 7510», який використовувався під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відповідав вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів на час його придбання, що і підтверджує Декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту, наявна в матеріалах справи.

Та обставина, що 07.06.2023 року закінчився термін дії цієї декларації жодним чином не впливає на результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і не робить його недійсним, про що помилково вказує апелянт.

Так, в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 08 серпня 2024 року, а саме газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» № ARLM-0279, який використовувався під час освідування ОСОБА_1 , що також підтверджується роздруківкою результату проходження огляду, із зазначенням назви приладу.

Твердження апелянта про некоректні показники прибору, оскільки під час проведення освідування водій палив, апеляційний суд розцінює як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що після проведення огляду, ОСОБА_1 погодився із результатами продуття приладу та не наполягав на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, за участі лікаря-нарколога.

Апеляційній доводи, що температура повітря 17.03.2024 становила близько + 7 градусів Цельсія, а у чеку роздруківки «Drager» зазначена температура + 22.0 С, а тому результати обстеження не можна вважати достовірними, судом до уваги не приймаються.

Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510», відбір проби повітря, що видихає особа, та результат тестування здійснюється даним приладом автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейськими.

При цьому суд вважає, що прилад Драгер не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Таким чином, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури приладу з наведених причин та жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про його непридатність.

При вимірюванні приладом «Drager Alkotest 7510» він може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесеним назовні. У той же час, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився при температурі від 2 С до 9 С тепла, а температура у роздруківці приладу «Drager Alkotest 7510» вказана + 22 С, тобто в межах температури навколишнього середовища при експлуатації даного приладу (робоча температура: від -10 до +50С°).

З вище наведеного слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився придатним газоаналізатором.

Доводи апелянта про відсутність на відеозаписі підтверджень проставлянням ним підпису на роздруківки приладу газоаналізатора, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно відеозапису, в присутності ОСОБА_1 , працівник поліції роздрукував результати проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння та вручив йому другий примірник. Відсутність на відеозапису проставляння підпису водієм на роздрукованому тесті підпису, не може спростовувати його достовірність.

Окрім цього, відповідно до долученого відеоматеріалу, встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водієм у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, на транспортному засобі не були увімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Також, апеляційний суд зауважує про те, що незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Окрім цього, на думку апеляційного суду, посилання апелянта на постанову КАС в складі ВС від 15.03.2019 є недоречним, оскільки що в порядку адміністративної юрисдикції розглядаються справи, пов`язані виключно з винесенням органами Національної поліції України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому будь-які позиції у цих справах не є преюдиційними відносно справ, які підвідомчі до розгляду судовим органом з порядком ухвалення відповідних постанов та їх перегляду в порядку ст.294 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про визнання протоколу про адміністративне правопорушення не належним доказом, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до норм Закону України «Про дорожній рух», вказаний нормативно-правовий акт регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Проте, правила, що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, визначені Правилами дорожнього руху, затвердженого постановою КМ України № 1306 від 10.10.2021.

Таким чином, працівниками поліції вірно встановлено про порушення ОСОБА_1 саме правил дорожнього руху, визначені постановою КМ України, а не Законом України «Про дорожній рух», оскільки вказаним нормативно-правовим актом регулюються суспільні відносини в сфері дорожнього руху та не містить правил руху, які визначені на території України.

Долучений відеозапис підтверджує про роз`яснення особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Окрім цього, вказана графа в протоколі не вимагає проставляння підпису правопорушника.

Крім того ОСОБА_1 08.04.2024 уклав договір правової допомоги із адвокатом, тобто скористався правом на захист. Відсутність захисника безпосередньо під час події (огляду на стан сп`яніння), не впливає на виконання чи невиконання водієм законної вимоги працівника поліції. Водій зобов`язаний виконати зазначену законну вимогу та пройти огляд на стан сп`яніння. Від моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, до розгляду справи судом по суті ОСОБА_1 належним чином користувався своїми правами, а саме користувався правовою допомогою захисника, подавав пояснення та клопотання, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та наявними у ньому відповідними документами, поданими стороною захисту.

Зазначення не вірної адреси проживання особи відносно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не є підставою для визнання даного процесуального документу недопустимим доказом. Також слід зауважити, що анкетні дані ОСОБА_1 були зазначені працівниками поліції в протоколі, зі слів останнього.

Твердження апелянта про незаконне внесення працівниками поліції виправлень в протокол про адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки не підтверджено жодним долученим доказом, зокрема не надано апеляційному суду другий примірник протоколу, який був вручений ОСОБА_1 та, який нібито місить розбіжності в найменуванні спеціального технічного пристрою, за допомогою якого було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджене Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.

Таким чином, долучений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 698962, виготовлений на спеціальному балку та відповідає вимогам чинного законодавства. Роздрукований апелянтом самотужки бланк протоколу про адміністративне правопорушення на двох листах паперу, як додаток до вказаної інструкції, не може свідчити про те, що вказаний процесуальний документ повинен складатися із двох листів.

Оскільки, як зазначено вище, протокол про адміністративне правопорушення являє собою спеціальний бланк із проставленим номером та серії.

Щодо доводів апелянта про відсутність повноважень в інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області Департаменту ПП складати протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, зокрема щодо вчинення правопорушень, передбачені ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 698962 від 17.03.2024, складений інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Вертієвець В.С., порушень норм КУпАП щодо визначення компетенції працівників поліції в складанні процесуальних документів, апеляційний судом не встановлено.

Окремо апеляційний суд зауважує, що посадова інструкція це документ, що визначає лише організаційно-правове становище працівника в структурному підрозділі, що забезпечує умови для його ефективної праці.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.