ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського міського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі у Волинської області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 13.06.2024, ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим виник борг, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів понад шість місяців, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, пообіцяв сплачувати надалі аліменти.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. А отже, суд має провести розгляд справ за відсутності особи. Безпідставне умисне затягування нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким зокрема є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а також завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема щодо своєчасного розгляду справи (ст.245 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 251,280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виник борг, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів понад шість місяців.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 13.06.2024, копією виконавчого листа у справі № 676/1839-16-ц, копією постанови про арешт майна боржника та розрахунками заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи вище викладене, дані про особу правопорушника, винність якого у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт в межах санкції ч.1 ст.183-1 КУпАП, що буде достатнім для попередження вчинення ним інших правопорушень в подальшому.

Відповідно до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 ( сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (рахунок - UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Волинського апеляційного суду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ