Справа №587/2448/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/1004/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 03 липня 2024 року близько 10 год. 20 хв. на а/д Київ-Суми-Юнаківка керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «Алкотестер Драгер 6820» ОСОБА_1 та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши положення ст. 69 КК України, з врахуванням практики ЄСПЛ та накласти на останнього стягнення у виді штрафу без застосування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що суд вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією, про що в справі міститься Довідка № 806 від 14 березня 2023 року, посвідчення водія нерозривно пов`язано із виконанням ним своїх обов`язків із захисту та оборони нашої держави. Враховуючи необхідність наявності посвідчення водія, що має велике суспільне значення, а судочинство має індивідуальний характер, апелянт вважає, що в даному випадку можливе застосування покарання без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Окрім цього, апелянт зауважує про те, що матеріали справи не містять підтвердження про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення водія від керування, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, тим самим працівники поліції відпустили особу, яку підозрювали в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також працівниками поліції порушено порядок проходження особи огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме не було складено направлення до закладу охорони здоров`я.

Наведе вище у своїй сукупності свідчить про порушення поліцейськими процедури при складанні матеріалів про адміністративне правопорушенні та викликає сумнів у доведеності факту скоєного правопорушення ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 03 липня 2024 року серії ААД № 780307;

- відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису записаного на нагрудну камеру працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, вбачається, як 03 липня 2024 року близько 10 год. 20 хв. на а/д Київ-Суми-Юнаківка, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 2108», номерний знак з НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_1 .

Працівники поліції повідомила водія про причини зупинки, а саме не увімкнене ближнє світло фар поза населеного пункту.

Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.

Тобто, долучений відеозапис містить інформацію щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Окрім цього, враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки так і медичному закладі, поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я та не складали відповідне направлення, а тому складення або не складення такого направлення у даній ситуації не має жодних правових наслідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, а транспортний засіб не було тимчасово затримано у відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП є також не обґрунтованими, оскільки по-перше, транспортний засіб було передано тверезому водію, що підтверджується відеозаписом, на якому працівниками поліції ОСОБА_1 оголошено про відсторонення його, а право на керування автомобіля передано пасажиру.

По-друге вимоги ст.265-2КУпАП застосовуються виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля -евакуатора.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Щодо апеляційних доводів про необхідність застосувати аналогію закону шляхом поширення дії ст. 69 КК Україні на положення КУпАП та можливості призначення водію ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобам, апеляційний суд зазначає наступне.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено імперативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

А відповідно до вимог ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якого адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУпАП, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.