єдиний унікальний номер справи 546/708/24
номер провадження 3/546/356/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, РНОКПП не встановлено, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 23 березня 2024 року о 23 год. 04 хв. по вул. Перемоги в с. Кукобівка ОСОБА_1 керував автомобілем Audi, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Вказані дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував як порушення п. 2.5. ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав письмові пояснення у яких зазначив, що протокол у справі підлягає до скасування, а провадження до закриття за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення з таких підстав. Зазначає, що його ніхто не зупиняв, а він ні від кого не тікав, автомобіль з маячками майже весь час їхав на досить великій відстані, ніяких звукових сигналів не подавав. Він зупинився біля двору та швидко направився до будинку, бо була хвора дитина, а він їздив за ліками. Однак коли він був вже на подвір`ї, яке тимчасово орендує, його хтось повалив на асфальт, потім підбіг інший чоловік, як з`ясувалося це були поліцейські, почали викручувати йому руки та заламувати їх позаду. Під час керування автомобілем він не вживав будь яких алкогольних напоїв, а вжив фраголіно до моменту, коли працівники поліції запропонували йому пройти освідування, на що він їм сказав, що вжив алкоголь на подвір`ї (а. с. 20 ).

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної, ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. По перше, з наданих відео невідома причина зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , так як будь яких правил дорожнього руху він не порушував. З посиланням на ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зазначив, що подальші дії працівників поліції є незаконними. У аналогічній справі №344/8791/22 суду прийняв рішення про закриття провадження, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №686/11314/17. На відео тільки проблискові маячки на деякій відстані, що не може бути підставою зупинки саме автомобіля ОСОБА_1 та наказом зупинитися для водія, при цьому будь яких звукових сигналів працівники поліції не подавали. Також з відео вбачається, що бажання зупинити автомобіль ОСОБА_1 виникло раніше, аніж він не увімкнув покажчик повороту. По друге, працівники поліції незаконно проникли у чуже домоволодіння, яке винаймав ОСОБА_1 з сім`єю, що є порушенням положень ст. 233 КПК України. Також захисник посилався на постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у якій зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. По - третє, на відео працівниками поліції не роз`яснені права ОСОБА_1 , що є грубим порушенням. По четверте, на відео № 7 ОСОБА_1 п`є напій, а на відео №9 вказує, що вжив чашко алкогольного напою фраголіно, тобто до моменту складання протоколу ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а формально вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КупАП.

Вказані пояснення надані захисником також і у письмовому вигляді (а. с. 21- 23).

Суд заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , вивчивши докази, наявні в матеріалах справи, доходить наступних висновків.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який ініціював притягнення особи до адміністративної відповідальності, було надано до суду наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення від 23 березня 2024 року серія ААД № 654720, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 1);

акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

копію постанови серії БАД № 328577, в якій зазначено, що 23 березня 2024 року о 23 год. 04 хв. по вул. Перемоги в с. Кукобівка ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 5);

DVD-диск із відеофайлами (а.с. 8).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не приймає посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб ОСОБА_1 з таких підстав.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України (п. 2.4 Правил дорожнього руху).

За положеннями п. 8.9 б) Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

З відеофайлу «Лящук 130 реєстр» судом установлено, що працівники поліції рухалися за транспортним засобом, яким як було установлено, керував ОСОБА_1 . При цьому на патрульному автомобілі був увімкнений проблисковий маячок синього і червоного кольору. Інших автомобілів в цей час на автомобільній дорозі не було. Повернувши до подвір`я, ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вийшов з автомобіля зі сторони водія та швидко побіг на територію домогосподарства. При цьому не бачити працівників поліції ОСОБА_1 не міг, оскільки патрульний автомобіль повернув у тому ж напрямку, що і автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та перебував на відстані декількох метрів від місця зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , в той час, коли останній з нього виходив.

Отже, ОСОБА_1 не було виконано вимогу п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Щодо доводів захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а формально вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 266 КУпАП).

Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно приписів ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, положеннями ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п. 6, 7 розділу І Інструкції, які є аналогічними за змістом, встановлено порядок проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Даними нормами передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та може бути проведений у закладі охорони здоров`я у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, на той момент жодних напоїв він не вживав, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак щодо доводів сторони захисту відносно проникнення працівниками поліцію на територію домоволодіння без дозволу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол.

Чинним законодавством не передбачений процесуальний порядок проникнення працівників поліції до житла чи іншого володіння особи з метою фіксації або збору доказів вчиненого адміністративного правопорушення.

Оскільки в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які регулюють порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи, на думку суду, в даному випадку слід застосувати аналогію закону, а саме положення статті 233 КПК України, якою врегульовано такий порядок.

Відповідно до частин 1, 2 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Суд вважає, що за відсутності нормативного врегулювання вищевказаного питання у проникнення до житла або іншого володіння особи працівниками поліції повинно відбуватися за добровільною згодою володільця чи користувача такого майна.

Як установлено із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відео файлів, працівники поліції, переслідуючи ОСОБА_1 зайшли на територію домогосподарства, власника якого встановлено не було. На подвір`ї вказаного домогосподарства працівники поліції, застосовуючи фізичний вплив, намагалися вивести ОСОБА_1 за межі домоволодіння до його транспортного засобу.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 орендує вказане домоволодіння суд сприймає критично, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження даного твердження, клопотань про витребування доказів чи про виклик свідків сторона захисту не заявляла.

Однак суд звертає увагу, що під час розмови особи, яка притягається до адміністративної, з працівниками поліції з будинку неодноразово виходили особи чоловічої та жіночої статі. У свою чергу працівниками поліції не було з`ясовано, хто є власником вказаного домоволодіння та не отримано дозвіл на проникнення до даного домоволодіння з метою проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що працівниками поліції не було роз`яснено права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до абзацу 4 статті 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Про це ж зазначено у пункті 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

У той же час, в ході перегляду відеофайлів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, судом установлено, що працівниками поліції було оголошено лише постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 328577. Однак при складанні протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, права і обов`язки ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснялися.

Відмова особи від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення не звільняє працівника поліції від обов`язку щодо роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав і обов`язків, визначених статтею 268 КУпАП.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин, те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції допустили процесуальні порушення, оскільки в матеріалах справи відсутній дозвіл власника на проникнення працівників поліції на територію приватного домогосподарства, не роз`яснили права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, суд вважає, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 30, 62 Конституції України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 7, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2024 року.

Суддя Ю.В. Зіненко