Провадження №: 3/755/6870/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В.. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 25.08.2024 року о 20 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Соборності, не був уважним, не увімкнув ближнє світло фар в темну пору доби, після чого не виконав законної вимоги працівника поліції про зупинку за допомогою світловідбиваючого диску та продовжив далі рух, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим проводити розгляд справи без його присутності, згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.08.2024 серії ЕПР1 №117710, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан порушника, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 33, 34, 35, 122-2, 283, 284 КУпАП, ст.4 ЗУ «Про судовий збір»,-

постановив:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60к. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: