Справа № 455/966/24 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 33/811/1242/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю захисника адвоката Жиравецького Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1 30 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Жиравецького Т.М. на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.07.2024 року,

встановив :

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.07.2024

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.04.2024 04:43 годині в с. Городовичі, вулиця Центральна, 72 керував автомобілем марки «DAF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою судді, захисник Жиравецький Т.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову незаконною, необгрунтованою, та постановленою з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування свої апеляційних вимог, покликається на те, що факт керування ТЗ не підтверджується «поза розумним сумнівом», а працівники поліції оформили матеріали справи з грубим порушенням, що виключає наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Апелянт покликається, що час фіксації на відеозаписах та нагрудних камерах працівників поліції не співпадає, не видно на відео чітко номеру причепу, транспортний засіб стоїть, а не рухається, коли до нього підходять працівники поліції. Ці недоліки, на думку апелянта, не були враховані судом першої інстанції. Відтак доказу того, що ОСОБА_1 може бути водієм транспортного засобу немає.

Щодо твердження про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вважає таке є помилковим, оскільки зазначено недостатньо ознак алкогольного сп`яніння, які б мали стати підставою для скерування ОСОБА_1 у медичний заклад для проведення огляду.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув. Про поважні причини неприбуття суду не повідомив.

Захисник Жиравецький Т.М. не заперечував проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника Жиравецького Т.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2024 року серії ААД № 667720 (а.с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с. 5);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до якого ОСОБА_1 направлявся на огляд до КНП СМР «Старосамбірська РЛ» у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та від огляду відмовився (а.с. 6);

рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 14.04.2024 Віталія Панька (а.с. 4);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано рух автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Окрім цього, у подальшому під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомив, що «трошки випив». На вимогу поліцейського про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, після чого працівник поліції роз`яснив йому наслідки відмови та роз`яснив, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому доводи захисника про те, що поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано рух вантажного автомобіля DAF, а також як поліцейські здійснюють зупинку вказаного автомобіля шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, після автомобіль зупиняється. Зафіксовано також як ОСОБА_1 перебуває у салоні автомобіля, при цьому останній не заперечує, що є водієм зазначеного транспортного засобу.

Апеляційний суд також звертає увагу, що доводи сторони захисту про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується «поза розумним сумнівом» були предметом ретельного дослідження у суді першої інстанції та суддя дійшов правильного висновку, що матеріалами відеофіксації у їх сукупності підтверджуються обставини того, що вантажний автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався 14.04.2024 о 04:43 год. під керуванням саме ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу чи у найближчому медичному закладі, однак, останній відмовився від проходження огляду.

Сам бланк направлення не містить будь-яких вимог щодо письмової відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що не вручення ОСОБА_1 вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 24 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА