П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

25 січня 2024 року о 01 годині 01 хвилин, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві по вул. Вишгородська, 45, керував транспортним засобом «Mersedes-Benz VITO 113CDI», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно про що свідчить постанова ДП18/831432 від. 25.01.2024 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, причину неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява № 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Також, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

З огляду на те, що суд, здійснюючи повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, вжив всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав останнього, однак він, будучи обізнаним про дату, час та місце судового засідання не з`явився до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

В силу вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№156789 від 23.10.2024 року, складеного відповідно до вимог ст. 256 КУпАП; дослідженим в судовому засідання відеозаписами з нагрудної боді-камери поліцейського №470787,473268, 473569; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №831432 від 25 січня 2024 року.

Вказані докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, суд визнає належними та допустимими доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

Так, з дослідженої в судовому засіданні довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП.

З постанови інспектора РУП ГУНП в Житомирській області від 25 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки він, повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника суду надано не було.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 , не працює, не є особою з інвалідністю.

Обставин, що згідно зі ст. 34, ст. 35 КУпАП, пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

Суд не визнає у якості обставини, що обтяжує відповідальність правопорушника, вчинення правопорушення повторно протягом року, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушника, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також - характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч 5 ст. 126 КУпАП, суд не вбачає, оскільки ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, а відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Підстав для призначення додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, що передбачено санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП України, суд не вбачає, оскільки, транспортний засіб марки «Mersedes-Benz VITO 113CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не належить, власником вказаного транспортного засобу, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, є юридична особа ГО «Спільний шлях».

На підставі ч. 5 ст. 4, ст.9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 33, ч. 5 ст. 126, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Подільс.р-н/22030101, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026008, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Леся БУДЗАН