Провадження № 3/127/9277/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по вихованню своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 08 листопада 2024 року вчинила крадіжку, а саме іграшку «Антистрес» у вигляді лапки в магазині Я-господиня за адресою: м. Вінниця, вулиця Грушевського,56А, чим спричинила збиток на суму 210 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що можливо десь не в повній мірі приділила увагу доньці, однак просила допитати останню про обставини крадіжки та зазначила, що вона відшкодувала вартість товару.

Допитана в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_2 пояснила, що її поведінка була обумовлена діями її знайомої, яка погрожувала поширити про неї різного роду чутки, якщо вона не вкраде для неї «лапку», тому для уникнення принижень вона погодилась на такий крок.

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надавала і 08 листопада 2024 року, які містяться в матеріалах справи.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, доведена та повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Судом прийнято до уваги, що під незабезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відсутність спілкування із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування її батьків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьками.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується протоколом про правопорушення серії ВАД №153073 від 15 листопада 2024 року, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 листопада 2024 року, поясненнями ОСОБА_3 від 08 листопада 2024 року, прайс-листом про вартість товару, чеком про оплату товару, поясненнями ОСОБА_2 , рапортом інспектора СЮП ВВГ Вінницького РУП, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , а також особистими поясненнями, наданими в судовому засіданні.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_1 , а тому приходить до переконання, що на останню слід накласти адміністративне стягнення у виді попередження в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн, сплата якого передбачена ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ч.1 ст. 184, ст. 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: