КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 760/4373/24
провадження № 33/824/4834/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мамчика Дмитра Олеговича на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року у складі судді Демидовської А. І., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керуванням транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

26.09.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамчик Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, копія оскаржуваної постанови не була йому направлена, що свідчить про несвоєчасність виготовлення оскаржуваного судового рішення.

18.09.2024, з Єдиного державного реєстру судових рішень, захиснику стало відомо про наявність оскаржуваного рішення, 24.09.2024 він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови.

Вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали та безпосередньо не допитав свідків.

Суд першої інстанції не врахував, що під час направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено захисника, чим грубо порушено право ОСОБА_1 на захист.

За відсутності залученого до розгляду справи про адміністративне правопорушення захисника, відсутні підстави вважати, що особа розуміла та могла користатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Відомості, зазначені в протоколі, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не відповідають обставинам справи та не підтверджуються належними доказами.

Суд першої інстанції не врахував, що додані окремі файли запису суперечать вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджений належними та допустимими доказами, останнього не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння здійснювався в порушення встановленого порядку.

Відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

З протоколу про адміністративне правопорушення ознаками наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 зазначено - виражене тремтіння кінцівок пальців рук, зміна шкіряного покриву обличчя, звужені зіниці очей.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів однак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, така ознака наркотичного сп`яніння як тремтіння пальців рук відсутня.

Суд першої інстанції не врахував, що вказані порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння, наявність яких в силу законодавства, виключає притягнення особи до відповідальності, свідчить про порушення прав та свобод особи та виключає інші наслідки розгляду протоколу суддею, окрім як закриття провадження в справі

Огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається об`єктивних підстав для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд.

Також зазначив, що працівником поліції не було дотримано вимог ст.256 КУпАП, а саме у порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікація дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП.

Судом не враховано, що фактично ОСОБА_1 не відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, він висловив незгоду із необґрунтованими, безпідставними, тобто свавільними вимогами співробітника поліції.

Враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не була доведена, вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамчик Д. О. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав та просив їх задовольнити.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року було подано захисником Фейди Д. А., який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Копію оскаржуваної постанови захисник отримав 24.09.2024, а з апеляційною скаргою звернувся 26.09.2024.

З метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №720009, 11.02.2024 року о 09 год. 54 хв. в м. Києві по вул. Борщагівська, 146, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час керування транспортним засобом у зв`язку з порушенням ним ПДР України, а саме керування транспортним засобом без переднього номерного знаку. При цьому ОСОБА_1 вказану обставину не заперечував. На запитання поліцейського також повідомив, що: " вчора вживав марихуану". Виходячи з пояснень водія, останньому було запропоновано проїхати до лікаря для проходження медичного огляду, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, пояснивши, що: "в мене немає зараз часу на огляд".

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 ( надалі - Інструкція), встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, за змістом цієї норми, поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу, відповідають тим, які визначені в Інструкції.

При цьому суд враховує ту обставину, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки, які слугували підставою для попереднього висновку про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Наявність або відсутність стану наркотичного сп`яніння могло бути підтверджено лише висновком лікаря-нарколога після проходження відповідного огляду, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є однозначно викладеною та не допускає різного тлумачення.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 на захист апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, право особи на користування юридичної допомогою адвоката передбачено при розгляді справи.

При цьому, ні дана норма, ні положення ст. 266 КУпП не передбачають обов`язку працівника поліції роз`яснювати особі при здійсненні огляду на стан сп`яніння про її право на отримання юридичної допомоги адвоката при проведенні огляду, а також забезпечувати участь адвоката при його проведенні.

ОСОБА_1 було забезпечено право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, доказів, отримання юридичної допомоги адвоката при розгляді справи в суді, а тому не роз`яснення йому прав на правову допомогу на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення не може слугувати достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Сукупністю наявних у справі доказів, які містяться у матеріалах справи та об`єктивно узгоджуються між собою, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення вказаною особою п. 2.5 ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Мамчику Дмитру Олеговичу строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мамчика Дмитра Олеговича залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк