Справа № 441/1669/24 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 33/811/1400/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Панасюка Івана Івановича на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

- адвоката Панасюка І.І.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 03 липня 2024 близько 13 год. 25 хв. на вул. Львівській, 659А в м. Городок Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи тягачем «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 , та здійснюючи перевезення розчину нафталіну, не проконтролював під час руху надійність та цілісність вантажу, його кріплення та розташування, внаслідок чого відбувся витік вантажу (речовини) з напівпричепу на проїзну частину вулиці, що призвело до забруднення дорожнього покриття. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.3 «б», 22.2, 22.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 139 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Панасюк І.І. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також без повної і належної правової оцінки доказів. Вважає, що місцевим судом при ухвалені постанови в основу підтвердження винуватості ОСОБА_1 покладено виключно суперечливі докази. Звертає увагу на те, що судом не спростовано ту обставину, що розгерметизація бочок відбулася не з вини водія, а внаслідок аномальної спеки, і водій не в силі був вплинути на температурний режим повітря. Зазначає, що місцевим судом в постанові не зазначено чітко які саме дії, або бездіяльність ОСОБА_1 призвели до наслідків. Акцентує увагу на те, що суддя районного суду не врахувала того, що упродовж усього відрізку дороги від Великої Британії до України, зокрема до митного пункту пропуску витікання не було, а коли водій виявив цей факт то став вживати заходів для усунення негативних наслідків. Апелянт також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Панасюка І.І. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідальність за ч.1 ст. 139 КУпАП настає за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Як встановлено у п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. з наступними змінами і доповненнями, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 22.2 ПДР встановлено, що водій перед початком руху зобов"язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

За положеннями п. 22.3 «ґ» ПДР перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 823434 від 04 липня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; схемою місця ДТП від 04 липня 2024 року та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №823434 від 04 липня 2024 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому.

При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому.

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушеня під час складання протоколу щодо неї, а фактично її визнавала.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 не порушував жодних вимог ПДР України, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи та зазначено в постанові місцевого суду, ОСОБА_1 являється водієм автотранспортних засобів ФОП ОСОБА_2 . Згідно заявки № KVA 225273 від 10 червня 2024 року на перевезення вантажу автотранспортом для ТОВ «Діскордія Київ» ФОП ОСОБА_2 саме на водія було покладено обов`язок бути особисто присутнім при завантаженні та розвантаженні, оцінювати відповідність фактичного вантажу з даними у заявці, давати вказівки щодо раціонального розміщення вантажу при завантаженні, забезпечувати надійність розміщення вантажу та саме він відповідальний за безпечність перевезення такого, про характер вантажу він знав і зобов`язаний був вживати усіх необхідних заходів для недопущення витікання такого з будь-яких причин.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження адвоката Панасюка І.І. про те, що ОСОБА_1 не міг під час руху пересвідчитися про наявність витоку небезпечної речовини, оскільки вантаж був опломбований, а після виявлення витоку одразу вжив заходів для ліквідації такого, так як зазначене не спростовує висновків суду, при цьому, протокол про адміністративне правопорушення був складений не за фактом невжиття заходів щодо усунення забруднення дорожнього покриття, а безпосередньо за фактом такого забруднення.

Крім цього, як вірно зазначено місцевим судом відповідно до п.22.2 ПДР України безпосередньо на водія покладається обов`язок перед початком руху перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Відтак, апеляційні доводи захисника про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Панасюка І.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.