Справа №621/324/24
Провадження № 3-зв/621/2/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2024 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., за участі секретаря судового засідання Лацько А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гребінка А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Гребінка Андрія Миколайовича про відвід судді Зміївського районного суду Харківської області Шахової В.В. щодо розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в :

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебувають матеріали, які надійшли 30.01.2024 від відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, для розгляду зазначеного матеріалу 30.01.2024 визначено суддю Шахову В.В.

17.05.2024 до канцелярії суду від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гребінки А.М. надійшла заява про відвід судді Зміївського районного суду Харківської області Шахової В.В. щодо розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування заяви про відвід адвокат Гребінка А.М. зазначив, що в нього виникають сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді Шахової В.В., зокрема й з огляду на те, що питання притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 вирішувалося аналогічним складом суду та не дивлячись на очевидні підстави для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 постановою Зміївського районного суду Харківської області від 14.06.2023 по справі № 621/939/23 суддя Шахова В.В. притягнула до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та застосувала до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких умов, захисник вважає, що у суду склалося певне суб`єктивне переконання до особи правопорушника, що в подальшому виключає розгляд справи безстороннім та неупередженим судом, що є підставою для відводу судді та з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України, просить відвести суддю Шахову В.В. від розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судова справ № 621/324/24.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Вельможну І.В.

Розгляд заяви призначено на 22.05.2024

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гребінка А.М. підтримав заяву з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Шахова В.В. про дату та час розгляду заяви про відвід повідомлена належним чином на судовий розгляд не прибула, своїм правом для подання пояснень не скористалася.

Ознайомившись з заявою про самовідвід, суд приходить до наступного висновку

Відповідно до положень частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Згідно приписами статті 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим у пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, "Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення".

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії") (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пєрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ "Салов проти України", "неупередженість" у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як на підставу упередженості судді ОСОБА_2 адвокат Гребінка А.М. посилається, що суддя Шахова В.В. здійснювала розгляд матеріалів про притягнення ОСОБА_1 , зокрема за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановою від 14.06.2024 останнього притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, а тому вважає, що у судді склалося певне суб`єктивне переконання до особи правопорушника .

Так, суддею Зміївського районного суду Харківської області за наслідками розгляду адміністративного матеріалу, судова справа № 621/939/23, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на останнього адміністративне стягнення, з урахуванням положень частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

З інформації, яка міститься в системі документообігу Зміївського районного суду Харківської області, Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання апеляційної скарги на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області Шахової В.В. від 14.06.2023.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта" (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Відповідно до "Бангалорскіх принципів поведінки суддів", об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Згідно п.3 Європейського статуту судді, "Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений".

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Іншими словами, це обґрунтування припускає можливість того, що суддя може бути цілком об`єктивним у ситуації, яка, тим не менше, викликає обґрунтовану підозру в упередженості, що вимагає відводу судді.

З огляду на викладені у заяві про самовідвід обставини, з метою запобігання у учасників процесу та інших осіб будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Шахової В.В., з метою забезпечення особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, права на справедливий суд, суддя дійшов до висновку про задоволення заяви адвоката Гребінки А.М. про відвід судді Зміївського районного суду Харківської області Шахової В.В. щодо розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 245, 246, 252, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 75 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Заяву захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гребінка А.М. про відвід судді - задовольнити.

2. Відвести суддю Зміївського районного суду Харківської області Шахову В.В. від розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії суду для повторного розподілу.

4. Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: