КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/679/2024 Постанова винесена суддею Касьян А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Вернигори В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Кролевецьким районним судом Сумської області, апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, 06 липня 2023 року о 19 год. 05 хв. по вул. Богатирській, 64 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та належним чином не вмотивовані.

Зокрема, зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. При цьому не зазначеного якого сп`яніння (алкогольного чи наркотичного).

Також у протоколі відсутні будь-які свідки, які можуть підтвердити обставини, зазначені у протоколі.

Крім того, зазначає, що у його присутності працівники поліції не складали жодних документів, зокрема, протоколу серії ААД № 497769.

Звертає увагу й на те, що, оскільки огляд на стан сп`яніння не проводився, то, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, фіксування відмови водія від проходження огляду повинно було бути здійснено за участі неупереджених свідків, які б могли надати можливість перевірити законність дій працівників поліції.

За таких обставин, вважає, що нездійснення поліцейськими належного відеозапису з чіткою фіксацією відмови у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням встановленої процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про недоведеність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, взагалі.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а щодо поштового направлення адресованого судом в АДРЕСА_2 , то він за вказаною адресою ніколи не проживав та не користувався, тому про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 25.10.2023 року із сайту Судова влада, що в свою чергу позбавило його можливості користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та було позбавлено його права на захист.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а його захисник, адвокат Вернигора В.М., вказав на можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_1 . Таким чином, враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Вернигори В.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції і наданого безпосередньо ОСОБА_1 на флеш-накопичувачу,перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року було постановлено без участі ОСОБА_1 , при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про направлення йому та отримання ним копії оскаржуваного рішення, а тому, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне клопотання задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що вказана постанова суду підлягає скасуванню, а адміністративне провадження закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, та згідно якого - 06 липня 2023 року о 19 год. 05 хв. по вул. Богатирській, 64 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, якою зафіксовано відмову ОСОБА_1 він проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, що фіксація відмови від проходження такого огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулися без участі свідків, є безпідставними.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що присутність свідків під час фіксації відмови водія від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння та складання відповідного протоколу, як і під час проведення такого огляду, є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП.

Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, про що свідчить наявний в матеріалах справи технічний носій із відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Як вбачається з указаного відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 був зупинений на блок-посту та інспектором поліції було озвучено причину зупинки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, у зв`язку з введенням воєнного стану, для проведення перевірки документів, огляду транспортних засобів. Також інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, вказуючи, що в ході спілкування у нього виявлені та наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та роз`яснив йому наслідки такої відмови. Однак, незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора поліції спростовуються посилання захисника Вернигори В.М. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 , попри його заяви, що він не відмовляється від проведення огляду, ніяких дій, які б вказували на бажання пройти огляд, не вчиняє, а вимагає назвати причини зупинки, які йому неодноразово працівниками поліції озвучувались, надати докази керування транспортним засобом та порушення вимог ПДР, що відбувається протягом тривалого періоду часу, та при цьому відмовляється пройти до службового автомобіля та проїхати на огляд, а починає знову висувати ті ж вимоги, що вказує на відсутність у ОСОБА_1 наміру пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а лише про затягування ним часу, тобто його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зважаючи на що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що в такому разі щодо нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було порушено процедуру зупинки, виявлення ознак наркотичного сп`яніння та складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються вищенаведеним відеозаписом, який відповідає і відеозапису, що наданий самим ОСОБА_1 .

Цим же відеозаписом спростовуються і посилання апелянта на те, що у його присутності працівники поліції не склали жодного документа, в тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення. На відеозаписі чітко зафіксовано, як працівник поліції, в присутності водія ОСОБА_1 , складає протокол стосовно останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснює його права і обов`язки,передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та запитує, чи буде він отримувати копію вказаного протоколу.

При цьому суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки протокол складено з дотриманням ст. 256 КУпАП та містить в собі всі необхідні відомості. Підстави вважати його неналежним або недопустимим доказом відсутні. Ті обставини, що у протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідає вимогам вказаної норми закону.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виклику та допиту в якості свідків інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , яким складено протокол про адміністративне правопорушення, та ОСОБА_3 , котра була пасажиркою автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , як про те заявлено клопотання захисником Вернигорою В.М. під час апеляційного розгляду.

Отже, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.