Справа № 461/6520/24 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/1364/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мазченко Оксани Олексіївни на постанову Галицького районного суду Львівської області від 05 вересня 2024 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду Львівської області від 05 вересня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України 605,60 грн. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 31.07.2024 року о 10 год. 18 хв. за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 35, керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

На зазначену постанову адвокат Мазченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду Львівської області від 05 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. Є незаконною та необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню. Стверджує, що її довіритель у той день їхав у лікарню з малолітньою дитиною, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся. Коли зрозумів, що для проходження такого огляду потрібно їхати у медичний заклад відмовився у зв`язку із тим, що поспішав з хворою дитиною до лікаря.

Наголошує, що поліцейськими не було надано письмового направлення, відтак його було не зрозуміло до якого саме закладу охорони здоров`я працівники патрульної поліції мали на меті доставити ОСОБА_1 і скільки на це часу потрібно. Умисного наміру у вигляді відмови від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було.

Вважає, що винуватість ОСОБА_1 не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема наголошує що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушеннями, так, на думку апелянта, стан ОСОБА_1 на момент складання протоколу не відповідає ознака наркотичного сп`яніння, описаним у фабулі протоколу; не зазначено номерів бодікамер працівників патрульної поліції, у такому випадку необхідна присутність двох свідків; не складено рапорту до протоколу; склад правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є недопустимим і неналежним доказом винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і свідчить лише про причини зупинки апелянта і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а пояснення ОСОБА_1 не є доказом його винуватості.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його представника адвоката Мазченко О.О., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №109549 від 31.07.2024 року; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських; направленням на огляд водія транспортного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА від 2721336 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.; особистими поясненнями ОСОБА_1 .

Згідно з п.7 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є обов`язковим проведення лабораторних досліджень в закладі охорони здоров`я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи відеозаписів, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, у зв`язку із порушенням ПДР, а саме порушення вимог заборонних знаків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Працівниками поліції за згодою ОСОБА_1 проведено огляд водія та повідомлено йому про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, було роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду, роз`яснено його права.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з тим, що не мав кому залишити малолітню дитину, яка перебувала разом із ОСОБА_1 в автомобілі, не впливаються на кваліфікацію дій ОСОБА_1 в частині відмови від законної вимоги працівника патрульної поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку. Тому апеляційні твердження про відсутність умисного наміру є безпідставними. Крім того, факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 підтвердив при апеляційному розгляді.

На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими.

На безперервному відеозаписі зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному розгляді не встановлено порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП зокрема щодо роз`яснення процедури та порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що посилається апелянт, як на підставу скасування оскаржуваної постанови.

Інші апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді і спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Мазченко Оксани Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду Львівської області від 05 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ