КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., при секретарі Руденко В.С., розглянувши за участю захисника Мозгового О.О., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно з постановою судді 21 травня 2024 року о 09 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 у м. Києві, по вул. Радистів, 34Г, керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечно для інших учасників руху в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 10.9; 2.3Б ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що вказана постанова судді є необґрунтованою і незаконною, оскільки ОСОБА_1 надала суду документальні докази, які повністю виключають склад вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції виступив щодо неї як орган обвинувачення, незважаючи на неприпустимість таких дій відповідно до практики Європейського суду з прав людини, та за відсутність інших доказів зі сторони органу Національної поліції, обов`язок якого довести вину встановлений ст. 251 КУпАП.

ОСОБА_1 вказує на те, що жодних порушень вона не вчиняла, оскільки зважаючи на реальну дорожню обстановку та вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху, незважаючи на рух заднім ходом своїм автомобілем на свою ж смугу руху з паркувального місця, вона - ОСОБА_1 мала перевагу в русі, аніж водій ОСОБА_2 , який рухався назустріч по її смузі руху, чим діяв всупереч дорожній обстановці.

Автомобільна дорога по вул. Радистів у м. Києві є дорогою з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які не розділені суцільною лінією дорожньою розмітки, що підтверджується листом керівника Комунальної корпорації «Київавтодор» від 04.07.2024 № 053/10238-752 та листом заступника генерального директора Комунальної корпорації «Київавтодор» від 09.07.2024 № 053/267-2116 про те, що автомобільна дорога по вул. Радистів, 34-Г відноситься до категорії магістральних вулиць районного значення та має по одній смузі в кожному з напрямків руху.

Натомість, ураховуючи наявні в матеріалах справи письмові пояснення водія автомобіля ГАЗ, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , він розумів дорожню обстановку інакше, а саме так, що начебто він рухався по прибудинковій території. Він рухався не по своїй правій стороні дороги (смузі руху), а по лівій (зустрічній) смузі руху, та ще й впритул якнайбільше до її лівого краю, що і зафіксовано й на схемі місця ДТП.

Тому, апелянт вважає, що її вина у порушенні вимог п.п. 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху відсутня, адже, незважаючи на рух заднім ходом, вона мала пріоритет у русі відповідно до п. 11.3 Правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Мозгового О.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 860612, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки її вина у порушенні вимог пунктів 2.3 «б», 10.9 ПДР України, що призвела до пошкодження транспортних засобів, повністю підтверджується сукупністю наведених вище доказів, оцінка яких ґрунтується на вимогах, передбачених ст. 252 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 порушила п.п. 2.3 (б), 10.9 ПДР України є безпідставними.

Так, в письмових поясненнях водія автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 зазначено, що він рухався зі сторони вул. Радистів, 34 В, в сторону вул. Радистів, по прибудинковій території після розвантаження х/б виробів у торговій точці, автомобіль «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом, виїжджаючи з парковочного місця, виїхав раптово, і після того як ОСОБА_2 подав звуковий сигнал вказаний автомобіль, не зупиняючись, продовжив рух заднім ходом.

Згідно з п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, окрім іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

А п. 10.9 ПДР України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

У даному випадку водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , виїжджаючи з парковки та рухаючись заднім ходом, повинна була дотриматись вимог п. 2.3 (б) та п.10.9 ПДР України, чого вона не зробила.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.3 (б) та п.10.9 ПДР України сталося зіткнення керованого нею автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем ГАЗ н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Посилання апелянта на порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України є безпідставними, оскільки дослідженими у справі доказами встановлено, що водій автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 своїми діями не створював загроз безпеці дорожнього руху, не порушував вимог ПДР України щодо дотримання дистанції та безпечного інтервалу та не порушив загальних вимог щодо уважності та необхідністю стеження за дорожньою обстановкою, а зіткнення автомобілів сталося внаслідок недотримання водієм автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогп. п. 2.3 (б), 10.9 ПДР України.

При цьому пояснення апелянта щодо обставин ДТП, викладені в апеляційній скарзі та відповідні доводи, зокрема, про те, що водій ОСОБА_2 рухався не в своїй смузі руху, а тому зобов`язаний зупинити свій транспорт або об`їхати його не створюючи перешкод для інших учасників, є неспроможними, як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не відповідають вимогам закону.

Отже, саме дії водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, відтак висновок, викладений в оскаржуваній постанові судді районного суду, про винність ОСОБА_1 у порушенні вимог п. п. 2.3 б, 10.9 ПДР України є обґрунтованим.

Посилання в апеляції на те, що суд першої інстанції виступив щодо ОСОБА_4 як орган обвинувачення є безпідставним.

Так, незважаючи на відсутність в судовому засіданні представника поліції, який складав чи підтримував би протокол про адміністративне правопорушення, суддя районного суду при розгляді справи щодо ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що суд перебрав на себе функції обвинувачення.

Суддя районного суду розглянув протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та додані до нього матеріалами з дотриманням вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом, з`ясував обставини справи та оцінив докази, як це передбачено ст. ст. 252, 280 КУпАП, і виніс постанову, яка відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Отже, суддя районного суду виконав вимоги закону щодо дій, які він зобов`язаний та вправі був вчиняти при розгляді справи про адміністративне правопорушення, і не вчинив жодної дії, притаманної органу обвинувачення.

Виходячи з наведеного, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 754/8094/24

Провадження № 33/824/4342/2024

Головуючий у першій інстанції Зотько Т.А.

Доповідач Ковальська В.В.