Справа № 309/4639/24
Провадження № 3/309/1597/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Хуст

СуддяХустського районного суду Закарпатської області Лук`янова О.В., розглянувшиматеріали, які надійшли з відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ПП №002032, від 24вересня 2024 року:24вересня 2024 року, близько11години45хвилин по вул. Августина Волошина, що в м.Хуст громадянин ОСОБА_1 , користуючись транспортним засобом марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 систематично надавав послуги з перевезення пасажирів та таксі без відповідної ліцензії, за що ч.1 ст.164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Матеріали адміністративної справи ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, надійшли до суду 3жовтня 2024 року, та були призначені до розгляду на 18жовтня 2024 року, о 13-00.

18жовтня 2024 року від адвоката Плешинця М.В., що представляє інтереси ОСОБА_1 згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АО №1146610надійшлоклопотанняпро відкладеннярозгляду справи з наданням можливості ознайомлення із матеріалами справи.

4листопада 2024 року представник ОСОБА_3 надіслав до судуписьмовіпояснення по справі, які просивврахувати при винесенні рішення по справі, закритипровадження у справі у зв`язку звідсутністю вдіях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

У письмових поясненнях адвоката Плешинця М.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 вказано, що ОСОБА_1 не надавав послуг перевезення пасажирів чи такси, посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дачу, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Захисник ОСОБА_1 адвокат Плешинець М.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Дослідивши в повному обсязі встановлені на підставіподаних доказів обставини, у їхсукупності, суддядійшла наступного висновку.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПП №002032 від 24 вересня 2024 року, складеного старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Бердаром Є.О., вбачається, що 24 вересня 2024 року, приблизно об 11 год. 45 хв.повул. Августина Волошина, що в м.Хуст громадянин ОСОБА_1 , користуючись транспортним засобом марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 надав послуги з перевезення пасажирів на таксі систематично без ліцензії, яка передбачена ч.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП порушення порядку провадження господарської діяльності.

Згідно зі ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Частиною 1 статті 164 КУпАП встановлено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа здійснює господарську діяльність без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. При цьому, об`єктом правопорушення, передбаченого цією нормою, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона даного правопорушення, а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах:без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до спеціального закону, що встановлює норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із ст.42 ГКУ, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003р. №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі ст.55 ГКУ суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Згідно зі ст.58 ГКУ суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше рази), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП суду маєвстановити той факт, що особа систематично здійснювала господарську діяльність (три і більше рази) без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відтак у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст.24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати вказаного суб`єкта за ч.1 ст.164 КУпАП, якщо він не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення серії ПП №002032, що знаходиться в матеріалах справи, не містить жодних відомостей про докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. На думку суду, зазначення в протоколі диспозиції норми, яка передбачає відповідальність за вчинення правопорушення без розкриття її змісту, не може слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

До матеріалів справи додано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) серії НР №001787 від 23 вересня 2024 року, графік проведення рейдових перевірок Відділу нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, додаткові обґрунтування, посвідчення водія серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 .

Додані до протоколу дві копії фотографії автомобіля позбавлені належної процесуальної форми, внаслідок чого не відповідають загальним вимогам, що пред`являються до доказів: належність, допустимість, достовірність, достатність, а тому не можуть бути прийняті судом як докази.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Згідно вимог закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії, може бути лише суб`єкт господарювання.

В наданих суду матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Суд наголошує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа систематично (три і більше разів) здійснює господарську діяльність без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Натомість достатніх, допустимих та достовірних доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів таксі, систематичності вчинення таких дій, матеріали справи не містять.

Працівники контролюючого органу не зафіксували факту надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів таксі, що підлягають ліцензуванню, не встановили особи споживачів послуг, кількості перевезень, та розміру отриманої виручки за них. Згідно з протоколом, особи, які б засвідчили такі факти надання послуг, не залучалися

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_4 , не може бути визнаний належним доказом у цій справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адмін. відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати доказ винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надані на розгляд суду, не доводять наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.164 КУпАП, а тому, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

При прийнятті рішення про закриттяпровадження у справі враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторонипровадження є вільними у використаннісвоїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, що суддя, за відсутності клопотань, не вправісамостійновитребовуватидоказивинуватостіособи.

Керуючись ст.9, ч.1 ст.164, 245, п.1 ст.247, 251-252, 280, 283-285, 287, 291 КУпАП, Конституцією України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 за ч.1 ст.164 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до ЗакарпатськогоАпеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законнимпредставником, захисником, потерпілим, його представникомпротягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.