П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника особи відносно якої складено протокол адвоката Йосипчук О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із УПП в Закарпатській області ДПП відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564367 від 18.08.2024 року вбачається, що 18.08.2024 о 21 год. 05 хв. м. Ужгородський р-н, с. Минай, вул. Патруса Карпатського 1, гр. ОСОБА_1 керував тз BMW днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився о 21:19 год. 18.08.2024 р., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.11.2024 від ОСОБА_1 надійшли заперечення в справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так він зазначає, що 18.08.2024 року, о 21.15 год., знаходячись на вул.Грушевській в м. Ужгороді біля належного йому на праві власності припаркованого автомобіля «BMW», р.н. НОМЕР_1 , до нього підійшли працівники поліції та зазначили, що у цей день о 21.05 год. він керуючи вказаним авто в с.Минай порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув суцільну лінію розмітки. При цьому, жодного доказу вчинення ним такого правопорушення пред`явлено не було. Зазначає, що він заперечив щодо вчинення такого правопорушення.

При цьому звертає увагу суду на те, що його транспортний засіб працівники поліції не зупиняли ні в с.Минай, ні в м. Ужгороді. Також не здійснювалося працівниками поліції переслідування його авто. Автомобіль був припаркований на вул.Грушевського в м. Ужгороді і коли працівники підійшли до нього він стояв на вулиці біля автомобіля.

Після цього, поліцейський, посилаючись лише на своє припущення, повідомив що нібито відчуває від нього запах алкоголю. Зазначає, що пояснив, що цілком тверезий, алкогольних напоїв не вживав.

ОСОБА_1 вказує на те, що працівники поліції вагалися з приводу того, чи вимагати у нього проходження огляду на стан сп?яніння чи ні, адже у нього були відсутні ознаки алкогольного сп?яніння. Та невдовзі вони отримали по рації від диспетчера повідомлення про необхідність термінового виїзду за викликом. Тоді, ймовірно у зв?язку з небажанням їх їхати на виклик, один з поліцейських сказав іншому, щоб той повідомив диспетчера, що вони не можуть поїхати на виклик так як зайняті у зв?язку з перевіркою особи за підозрою у керуванні авто в стані алкогольного сп?яніння (о 21.17 год.), що і було зроблено. Один поліцейський відійшов повідомляти диспетчера про неможливість виїзду за викликом (о 21.18 год.), а інший почав вимагати від нього проходження на місці огляду на стан алкогольного сп?яніння або ж відмовитися від проходження такого.

ОСОБА_1 вказує, що така ситуація стала підозрілою йому і в той момент розцінив її як можливість фальсифікації поліцейськими результату пройденого ним огляду на місці у зв?язку з небажанням їх їхати за викликом. У зв?язку з чим попросив у поліцейського декілька хвилин на роздуми з приводу заявленої вимоги, яку вважав незаконною. Зазначає, що не орієнтується в чинному законодавстві та в процедурі проходження особами перевірки на стан алкогольного сп?яніння, а поліцейськими не було роз?яснено йому процедури здійснення такого огляду, як і не було роз?яснено про його право на юридичну допомогу адвоката при цьому, тому в тій обстановці не розумів як йому правильно діяти і потребував поради.

Перетелефонувавши своєму знайомому який повідомив, що якщо він нічого не порушував і у нього відсутні ознаки алкогольного сп?яніння то незаконною є вимога поліцейського про проходження огляду на стан сп?яніння, а тому він вправі відмовитися.

Взявши до уваги вказану інформацію він повідомив поліцейському, що відмовляється проходити огляд, після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП який буде направлено на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду. При цьому, як він вказує, поліцейським не пропонувалося йому пройти медичний огляд на стан сп?яніння, як то зазначено в протоколі.

Коли поліцейський відлучився до службового авто для складання протоколу, а він залишився очікувати його в своєму автомобілі, він заново почав аналізувати ситуацію яка склалася. Подумавши та все зваживши, розуміючи, що алкоголю він не вживав і у нього не має жодних ознак сп?яніння, він проявив бажання пройти огляд для визначення стану алкогольного сп?яніння.

В цей час його підізвав до себе поліцейський з метою завершення процедури складання протоколу, зокрема для ознайомлення з ним, його підписання та викладення в ньому своїх письмових пояснень. Підійшовши до нього він повідомив поліцейського, що помилився зі своїм вибором, зазначив йому, що він цілком тверезий і запитав про можливість пройти огляд на стан сп?яніння. На що поліцейський повідомив, що він сам зробив свій вибір і тепер вже не можна нічого змінити.

ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський бачив, що він тверезий, що від нього не чути запаху алкоголю, він спілкувався абсолютно нормально, його поведінка адекватна і відповідала обстановці, в нього не було різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя. Тобто, поліцейський знав про відсутність у нього ознак алкогольного сп?яніння, однак йому потрібен був лише показник - факт складання протоколу за ст.130 КУпАП, а не необхідність об?єктивно розібратися в ситуації, що склалася. Зазначає, що поліцейським не пропонувалося пройти медичний огляд на стан сп?яніння, як то зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказує що не знав про таку можливість, адже йому не було роз?яснено поліцейським про це.

ОСОБА_1 , переконаний, що якби йому поліцейським було роз?яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння і запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння, то лікарем-наркологом однозначно було би констатовано відсутність у нього жодних ознак алкогольного сп?яніння і, відповідно, зроблено висновок про не перебування його в стані алкогольного сп?яніння.

У запереченнях вказано на те, що з долученого до матеріалів справи відеозапису видно, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп?яніння такі як «різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці», у нього були відсутні і такі ознаки не озвучувалися йому поліцейським.

У запереченнях вказано на те, що, хоча відеозапис не дає можливість встановити наявність або відсутність у ОСОБА_1 , запаху алкоголю з порожнини рота, про те, на відео зафіксовано його поведінку, а також з висловлювання самих поліцейських, які зокрема в розмові між собою зазначили, що з нього не дуже було чути алкоголь (о 21.25.15 год.), він адекватний (о 21.28.20 год.). На думку ОСОБА_1 вказане свідчить про те, що у нього відсутня і така ознака алкогольного сп`яніння, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення як «запах алкоголю».

Це в свою чергу свідчить також і про те, що поліцейським в протокол про адміністративне правопорушення внесено недостовірну інформацію щодо виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп?яніння.

ОСОБА_1 зазначає, що вимога поліцейського на необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу є незаконною у зв?язку з чим незаконним є і сам протокол про адміністративне правопорушення.

Важливим також є й те, що він не підлягав огляду на стан сп?яніння й тому, що його автомобіль не зупиняли працівники поліції і ними не здійснювалося яке небудь переслідування його авто. Жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на протилежне матеріали справи не містять.

Вказує ОСОБА_1 і на те, що його автомобіль був припаркований на вул.Грушевського в м. Ужгороді. Він стояв на вулиці поруч свого авто коли до нього о 21.15 год. підійшли працівники поліції, що підтверджується наявним у матеріалах відеозаписом. Тобто відсутній сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі не видно та не ідентифіковано, що в с.Минай рухається саме належний ОСОБА_1 автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_1 , та під його керуванням саме о 21.05 год. Працівники ж поліції до нього підійшли о 21.15 год.,тобто через значний проміжок часу. Тому в даному випадку, враховуючи різницю в часі між подіями, що зафіксовані на відеозаписах в с.Минай та в м.Ужгород, за відсутності факту переслідування поліцейськими його авто чи його зупинки, а також за відсутності доказу керування ним автомобілем на вул.Грушевського в м.Ужгороді, поліцейський не вправі був вимагати в нього проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, про що він не знав.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що у вищевказаний день та час він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння та відмовився пройти медичний огляд на стан сп?яніння у встановленому законом порядку, що в свою чергу виключає об?єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відповідно і склад даного правопорушення.

ОСОБА_1 , просить суд провадження по даній справі закрити відповідно до вимог п.1 ст.247 КУПАП - за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

30.12.2024 від ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення, у яких вказано на те, що окрім наданих пояснень, він просить врахувати і те, що 21.47 год. поліцейський, вийшовши з службового авто, поклав на капот автомашини вже роздруковану постанову, підізвав його та дуже стисло озвучив ОСОБА_1 її зміст, зокрема що ним відносно нього винесена постанова за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 340 грн. штрафу за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки в селі Минай. Як зазначає ОСОБА_1 він відповів, що такого порушення не вчиняв та попросив пред`явити доказ. Після цього поліцейський на своєму смартфоні показав йому уривок якогось відео, на якому не видно було ні марку авто ні водія, пояснюючи, що то нібито ОСОБА_1 на своєму авто порушую правила дорожнього руху. Надаючи оцінку побаченому відео ОСОБА_1 зазначив, що на ньому не видно жодного порушення ПДР, та що він не керував автомобілем, що на відео. Поліцейський вдав виду що не чує його та вказав на необхідність проставлення підпису на постанові і запропонував свою невинуватість доводити в суді.

ОСОБА_1 просить суд врахувати вказані додаткові пояснення та закрити провадження в даній справі на підставі, п.1 ст.247 КУпАП - за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, натомість подав додаткові пояснення. В судовому засіданні представник особи відносно якої складено протокол адвокат Йосипчук О.В. подані заперечення підтримав, клопотав про закриття провадження у справі у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На виклик суду повторно не з`явилися інспектори патрульної служби який складав протокол про адміністративне правопорушення та виносив постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він 18.08.2024 о 21 год. 05 хв. м. Ужгородський р-н, с. Минай, вул. Патруса Карпатського 1, керував тз BMW днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився о 21:19 год. 18.08.2024 р., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п.2.5 ПДР, саме водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.

Так, зі змісту відеозапису, що міститься в матеріалах справи (DVD диск) з реєстратору службового автомобіля УПП в Закарпатській області, встановлено, що на зустріч патрульному автомобілю, на перехресті вулиць рухається транспортний засіб чорного кольору о 21 год. 05 хв. (час що вказаний у відео). Разом із тим, зображення не чітке, а зі змісту відеозапису не надається за можливе встановити ні марку транспортного засобу, ні номерний знак. Окрім того, не надається за можливе встановити і водія такого автомобіля.

Зі змісту відеозапису боді-камери поліцейського, наявного в матеріалах справи встановлено що відеозапис починається з моменту коли особі чоловічої статі (яким є ОСОБА_1 ) пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Він при цьому вказує на те, щоб поліцейські сказали як правильно. На що інспектор вказує «продуваємось», на що ОСОБА_1 зазначає що дути не буде.

На відеозаписі зафіксовано, що один із інспекторів повідомляє диспетчеру, що вони не можуть виїхати за викликом, оскільки зупинили водія з ознаками алкогольного сп`яніння і «будуть продувати».

Також зі змісту відео вбачається, що поліцейські між собою спілкуються з приводу того, яке саме порушення ПДР вчинив ОСОБА_1 .

Поряд з цим, при дослідженні відеозапису встановлено, що поліцейський спочатку пропонує пройти огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Потім ще раз підходить до нього та вказує, що оскільки виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому вказує що «не цілком чітко, оскільки він не експерт», але чує ознаки алкогольного сп`яніння. Пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці, у лікаря нарколога або відмовитися від проходження огляду. Так, ОСОБА_1 просить час подумати. Він сідає у авто, після чого повідомляє, що він відмовляється. Вказане відповідає поясненням ОСОБА_1 , викладені ним у запереченнях на протокол.

Разом із тим, як вбачається зі змісту відеозапису, поліцейський зазначає, що «за знак писати йому не буде, однак він перетнув «сплошну». ОСОБА_1 , повідомлено також, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Після чого, поліцейський підходить до патрульного автомобілю, де також стоїть інший патрульний, який звертаючись до іншого запитуючи, чи долучити до протоколу направлення в ЗОНД та акт огляду, на що інший відповідає, що не треба бо він відмовився.

Під час оформлення адмінматеріалів, винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ПДР, учасники з`ясовують точну адресу де саме порушено ПДР, вказують про відеозапис.

Після ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, він запитує у інспектора чи може він зараз пройти огляд, на що йому надано відповідь що уже ні бо вони не будуть знову писати.

Разом із тим, як вбачається з наданих пояснень, ОСОБА_1 заперечує як факт вживання ним алкогольних напоїв до проходження огляду, так і категорично заперечує керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне констатувати, що з відеозапису дослідженого у судовому засіданні не зафіксовано факту перебування ОСОБА_1 , за кермом транспортного засобу або керування ним транспортним засобом. Також відсутні докази того, що транспортний засіб яким нібито керував ОСОБА_1 , було зупинено співробітниками поліції за порушення ПДР. Натомість згідно відеозаписів з місця події, фіксація розпочинається з моменту пропонування особі, яка перебуває біля транспортного засобу УПП, пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки у нього виявлено ознаки сп`яніння.

При дослідженні відеозапису встановлено, що поліцейський спочатку пропонує пройти огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Потім ще раз підходить до нього та вказує, що оскільки виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому вказує що «не цілком чітко, оскільки він не експерт», але чує ознаки алкогольного сп`яніння з порожнини рота. При цьому як вказано вище, на відеозаписі інспектор який складає в подальшому протокол про адміністративне правопорушення висловлює сумнів щодо виявленої ознаки, вказуючи що не цілком чітко чує ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота. При цьому з дослідженого відеозапису вбачається, що в подальшому при спілкуванні поліцейський зазначає, що запах він відчув зразу «як ОСОБА_1 відкрив вікно, але це щось дороге і солодке, щось чути, точно не «водку». Поряд з цим інспектор інші ознаки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, ОСОБА_1 озвучено не було.

Інших відео фалів з записами подій, які відбувались до моменту пропонування пройти огляд на стан сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 та після висловлення останнім бажання пройти огляд, долучений до матеріалів справи DVD диск не містить, в судовому засіданні таких надано не було.

Надані відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи DVD- дисків, не відтворюють факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу. З досліджених відеозаписів наявних на DVD диску, не можливо встановити ні марку авто, ні номер транспортного засобу, що іде назустріч транспортному засобу патрульних, ні місце події, ні того хто саме знаходиться за кермом авто.

Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, згідно позиції сторони захисту ОСОБА_1 намагався пояснити патрульним що не керував автомобілем, та просив про проходження огляду у лікаря нарколога.

При цьому слід зазначити, що на DVD диску відсутній відеозапис щодо подій, які передували фіксації складання адміністративних матеріалів та після запитань ОСОБА_1 інспектору в частині проходження огляду, а працівники поліції якими складались матеріали адміністративної справи на виклик до суду не з`явились.

Вказані доводи сторони захисту не спростовано жодними доказами.

Крім того, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, мають бути доведені не лише такі обставини, як керування транспортним засобом та відмова особи від проходження огляду, а й наявність підстав для такого огляду, тобто, має бути доведеним факт наявності ознак сп`яніння, оскільки лише при таких ознаках у поліцейського виникають підстави для проведення огляду.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейські повинні дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду (фіксації відмови особи від проходженя такого огляду) та оформленні його результатів.

Так, відповідно до Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України,Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735), а саме Розділу ІІ п.1

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Тобто при виявленні у водія ознак алкогольного сп`яніння. Тоді як медичний огляд проводить у випадку виявлення у водія ознак наркотичного чи іншого сп`яніння ( п.12 Розділу ІІ).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначена суть правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , як керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився о 21:19 год. 18.08.2024 р., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту відеозапису боді-камери поліцейського, наявного в матеріалах справи встановлено, що перед ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення та після ознайомлення його зі змістом постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, він запитує у інспектора чи може він зараз пройти огляд, на що йому надано відповідь, що уже ні, це його вибір, вони уже написали, не будуть знову писати.

При цьому на DVD диску відсутній запис щодо подій, які були в подальшому вчиненні працівниками поліції, після зазначення ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Натомість у протоколі вказано, що водій відмовився від проходження саме медичного огляду.

Крім того, з дослідженого відео з бодікамер поліцейського вбачається, що із трьох зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , озвучено лише те, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому вказується інспектором «не цілком чітко, оскільки він не експерт», але інспектор чує ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота. В подальшому інспектор висловлює сумнів щодо виявленої ознаки, вказуючи що не цілком чітко чує ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота.

При цьому з дослідженого відеозапису вбачається, що в подальшому при спілкуванні між поліцейськими інспектор зазначає, що запах він відчув зразу як ОСОБА_1 відкрив вікно, але це щось дороге і солодке, щось чути, точно не «водку», тобто працівники поліції фактично вказують про наявність запаху в машині.

Поряд з цим інші ознаки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, ОСОБА_1 озвучено не було. Досліджений відеозапис таких даних не містить.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису не надається можливим встановити, яким саме чином було виявлено вказані ознаки такого сп`яніння. Інспектором поліції не озвучено виявлені, та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, з відео вбачається, що поліцейський не проводить жодних маніпуляцій з приводу визначення дійсних ознак алкогольного сп`яніння.

При цьому в матеріалах справи акт огляду такої особи відсутній.

Зі змісту відеозапису не вбачається, що поліцейськими оформлено направлення на проходження огляду, у матеріалах справи таке відсутнє.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається що подія, яка на ньому зафіксована мала місце у вечірній час, наявність або відсутність різкої зміни забарвлення шкіряного покриву обличчя, на такому відеозаписі встановити не можливо. При цьому зі змісту відео не вбачається, що ОСОБА_1 поводився неадекватно, та що його поведінка не відповідає обстановці, а на відеозаписі інспектори спілкуючись між собою навпаки вказують, що ОСОБА_1 поводиться адекватно.

При цьому, відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Із змісту положення ч. 5,6 ст.266 КУпАПслідує, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, проведення огляду водія на стан сп`яніння, відмова від проходження огляду, чітко регламентовано.

Порушення поліцейським Інструкцій та Порядку при здійсненні огляду, направлення на огляд та оформлення його результатів, в даному випадку оформлення відмови особи від проходження огляду, тягне за собою визнання недійсними результат прийняняття відмови, порушення порядку складення протоколу.

Вказані вище недоліки ставлять під сумнів правильність процедури здійснення освідування ОСОБА_1 працівниками поліції.

Також, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

Проте ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу, внаслідок підозри поліцейського про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію постанови про накладення на адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП серії ЕНА№2863051 від 18.08.2024 та розписку про залишення автомобілю за місцем зупинки (м. Ужгород, вул. Грушевського, 65).

Поряд з цим, наявна в матеріалах копія постанови про накладення на ОСОБА_1 стягнення не містить всього тексту, згідно наявних в такій відомостей остання була складена 18.08.2024 року о 21.41 год., тобто після складання та вручення протоколу серії ААД №564367 від 18.08.2024 року о 21.25 год. Як вбачається зі змісту розписки про залишення на зберігання транспортного засобу така не була підписана особою.

Наведені факти свідчать про неналежність і недопустимість письмових доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але й оформлені в такий спосіб, який викликає сумніви в достовірності вказаних доказів.

Жодних інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

У матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі.

ОСОБА_1 , згідно поданих ним письмових заперечень та додаткових пояснень факт керування ним автомобілем у вказаний у протоколі дату та час категорично заперечує. При цьому зазначає що перебував біля свого автомобіля під час того, коли поліцейські підійшли до нього, та що його вони не зупиняли, та не переслідували його.

Надані та дослідженні в судовому засіданні відеозаписи та долучені до матеріалів докази не спростовують доводів сторони захисту, оскільки на них не зафіксовано ні руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , ні моменту зупинки інспекторами УПП під його керуванням, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи CD- дисків, не відтворюють факту керування ним транспортним засобом.

Суд констатує, що інспектор, який складав протокол про адміністративне правопорушення та інспектор, який виносив постанову про накладення адміністративного стягнення, на виклики суду для надання пояснень з приводу обставин справи, жодного разу не з`явилися.

Висловлена ОСОБА_1 позиція, є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно доводили вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому адміністративного правопорушення та протокол містить недоліки щодо викладу фактичних обставин вчинення правопорушення.

Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення особою автомобілем, що відповідно виключає в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться йому в провину.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош