П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.10.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої продавцем магазину «Продукти», проживаючої адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У провадженні Франківськогорайонного суду м. Львова знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 020057, складеним 23.08.2024 дільничним інспектором поліції СДОП ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Батіг Т.П., що 23.08.2024 близько 12 год. 25 хв. гр. ОСОБА_1 перебувала на своєму робочому місці в магазині «Продукти» по вул. Лазаренка, 48-А, здійснила продаж тютюнових виробів «neo» із вмістом нікотину зі смаком «Rubi», чим порушила Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 11.07.2023, чим вчинила правопорушення передбачене частиною 1 ст. 156 КУпАП.

Правопорушниця ОСОБА_1 в суд не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.268 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Назаркевич С.М. пояснив, що продавець ОСОБА_1 у магазині «Продукти» не здійснювала реалізацію 23.08.2024 о 12:25 год. жодної продукції марки «neo», а в цей час мала місце реалізація пачки «сигарет» марки «Marvel», про що і вказано в запереченнях в протоколі про адміністративне правопорушення. Стіки для електронного нагрівання (ТВЕН) марки «neo» не містять на упаковці маркування смаку (для прикладу: смаку фруктів, прянощів, трав, цукерок, ментолу, ванілі, тощо), а лише містить зазначення різновиду продукту: purple - пурпурний, green - зелений, yellow жовтий, scarlet червоний, тощо, а відтак, їх роздрібна реалізація не забороняється, та вилучення такої продукції є безпідставним. Про відсутність заборони свідчить і той факт, що вилучені тютюнові вироби для електронного нагрівання (ТВЕН) марки «neo», станом на даний час є у вільному обігу та продажу в супермаркетах. Окрім цього, зазначає, що частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку. Однак, в матеріалах даної справи та в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення нічого не вказується за торгівлю товарами без марок чи з підробленими марками акцизу, а відтак у діях ОСОБА_1 не може бути складу даного адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим, просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та повернути вилучені тютюнові вироби для електронного нагрівання.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Назаркевича С.М, дослідивши матеріалами адміністративної справи та письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 156 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що на законодавчому рівні передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Частина 1 ст. 156 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема - Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною.

Відповідно до ч. 6 ст. 65 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, які виробляються в Україні, а також ті, що ввозяться на митну територію України, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законами України.

Відповідно до п. 226.5 ст. 226 Податкового кодексу України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», встановлено, що роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Відтак, суб`єктами даного правопорушення можуть бути суб`єкти господарювання всіх форм власності за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відтак, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП можливо притягнути особу, яка є суб`єктом господарської діяльності, тобто є специфічним суб`єктом, який наділений законом спеціальними, властивими йому ознаками.

У відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відтак, суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП, можуть бути лише спеціальні суб`єкти, а саме - суб`єкти підприємницької діяльності.

Проте, матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності, тобто є фізичною-особою підприємцем. Будь-яких дозвільних документів на ведення ОСОБА_1 . підприємницької діяльності, зокрема щодо роздрібної торгівлі тютюновими виробами справи не містять.

Крім того, слід звернути увагу на те, що матеріали справи не містять доказів як торгівлі тютюновими виробами, так і офіційного не працевлаштування ОСОБА_1 продавцем у магазині «Продукти».

Не зважаючи на це, посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 156 КУпАП, не встановила, чи дійсно ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, яка відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», має право на зайняття підприємницькою діяльністю в цій галузі.

Таким чином, оскільки матеріли про притягнення до адміністративної відповідальності не містять доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак дану особу не може бути притягнутою за вказаною статтею.

При цьому, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 156 КУпАП, уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Натоміть в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 020057 від 23.08.2024 не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з урахуванням особливостей диспозиції ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, кому здійснювався продаж, за якою ціною.

Крім того, для притягнення особи до відповідальності за ст. 156 КУпАП слід встановити, чи здійснювалась роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Санкція ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає зокрема, конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, за якою ціною проводилась реалізація тютюнових виробів, чи були отримані від продажу цих виробів грошові кошти і у якому розмірі, що унеможливлює застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації виручки, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі тютюновими виробами, зокрема без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації цих виробів, не зафіксовано і самого факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, не вказано про грошові кошти, отримані ОСОБА_1 за реалізацію тютюнових виробів.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі, норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому законом порядку.

Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вказано, яку саме норму (статтю закону) спеціального закону нею порушено, у результаті чого може настати відповідальність, передбачена ч.1 ст. 156 КУпАП.

Отже, посадова особа, яка склала протокол, не навела, якою саме нормою права (статтею закону) встановлюється заборона продажу тютюнових виробів, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 27 червня 2019 року в справі №560/751/17, показання свідків, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не є належними доказами у справі.

Натомість долучені письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.08.2024, суд не бере до уваги, оскільки дані пояснення не були надані у суді, дана особа не була приведена до присяги свідка та не попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та така особа не була зазначена, як свідок у протоколі про адміністративне правопорушення.

Водночас у справі відсутні відеозапис, фотознимки, свідки події та будь-які інші докази щодо можливого порушення особою ОСОБА_1 на підставі, яких мого бути складено такий протокол.

Вищевикладене свідчить про те, що посадовою особою, яка склала протокол не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За таких обставин вважати протокол законним і безперечним доказом не представляється можливим, а оскільки всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому, суд зазначає, що Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Разом з тим, ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_1 щодо відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо притягнення до адміністративної відповідальності, що з огляду на положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення - це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу вилучення від 23.08.2024, складеного ДОП СДОП ВП ЛРУП 2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Якимівим Н.Ф. вбачається, що у гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено тютюнові вироби, а саме: «neo yellow boost» - 13 пачок, «neo ember boost» - 10 пачок, «neo purple boost» - 6 пачок, «neo ruby boost» - 19 пачок, «neo boost scarlet» - 13 пачок, «neo boost royale» 13 пачок, у загальній кількості 74 пачок тютюнових виробів з капсулою.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що матеріали справи не містять ні вказівки, ні доказів того, що вилучені цигарки є безакцизними чи з підробленими марками акцизного збору, зокрема цигарки: «neo yellow boost» - 13 пачок, «neo ember boost» - 10 пачок, «neo purple boost» - 6 пачок, «neo ruby boost» - 19 пачок, «neo boost scarlet» - 13 пачок, «neo boost royale» - 13 пачок, у загальній кількості 74 пачок, відповідно до протоколу вилучення від 23.08.2024, тому слід повернути такі ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 221, 247, 268, 283,284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучені у ОСОБА_1 цигарки: «neo yellow boost» - 13 пачок, «neo ember boost» - 10 пачок, «neo purple boost» - 6 пачок, «neo ruby boost» - 19 пачок, «neo boost scarlet» - 13 пачок, «neo boost royale» - 13 пачок, загальною кількістю 74 пачки, відповідно до протоколу вилучення від 23.08.2024, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, - повернути ОСОБА_1 .

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Б.Б. Кушнір