КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/4656/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іоніцой-Доценка Олега Павловича на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року (суддя Ясельський А.М.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605грн 60коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 2 липня 2024 року приблизно о 15год. 30хв. в місті Києві, по вул. Кільцева дорога, 15-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ChevroletAveo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager, результат 0,79 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Іоніцой-Доценко О.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Іоніцой-Доценко О.П. зазначає, що огляд ОСОБА_1 та стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager ALCO TEST 6820 № ARSL-0269, однак матеріали справи не містять сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку даного приладу, а відтак роздруківка з цього приладу з результатами огляду не може вважатись допустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Адвокат Іоніцой-Доценко О.П. посилається на те, що ОСОБА_1 дійсно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного засобу Drager, однак не погодився з результатами такого огляду, про що повідомив поліцейського та зазначив про це в акті огляду, однак ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду. Крім цього, на долученому до матеріалів справи відеозаписі не зафіксовано саму процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про неповноту такого відеозапису та його

неналежність у якості доказу.

Також адвокат Іоніцой-Доценко О.П. зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки на початку відеозапису автомобіль не рухається, а ОСОБА_1 не здійснює керування ним. Таким чином, працівники поліції у даному випадку просто підійшли до ОСОБА_1 , коли той перебував біля припаркованого автомобіля. При цьому у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння про які поліцейський зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення і які слугували підставою для проведення огляду.

Під час розгляду справи у апеляційному суді ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Іоніцой-Доценко О.П. доводи апеляційної скарги підтримали.

Поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначили, що 2 липня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ChevroletAveoта був зупинений ними по вул. Кільцева дорога у місті Києві у зв`язку з тим, що на номерному знаку автомобіля перебувала сітка, що є порушенням п. 2.9.в Правил дорожнього руху. Під час спілкування з ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager на місці зупинки або у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 довго вагався, потім на місце зупинки прибув його товариш, після чого ОСОБА_1 все-таки погодився пройти огляд. Після проходження огляду ОСОБА_1 про свою незгоду з його результатами не заявляв.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Іоніцой-Доценка О.П., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення поліцейських Пустовіта Є.П. та ОСОБА_3 , які проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складали протокол про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення

та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення

для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не підтверджується належними доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 859319 від 2 липня 2024, в цей день о 15год. 30хв. у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 15а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду - 0,79 ‰.Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані чек з результатами огляду на приладі Drager ALCO TEST 6820 № ARSL-0269, який містить підпис ОСОБА_1 , та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , згідно якого огляд проводився за допомогою приладу Drager ALCO TEST 6820 № ARSL-0269, результат огляду - 0,79 ‰. У графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 зазначив «не згоден» (с.с.3).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 стверджував, що після проходження огляду, під час складання зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду, він повідомив працівникам поліції про незгоду з результатами огляду, однак після цього йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а сам він про такий порядок не був обізнаний.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Положеннями п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння, та фіксація проведення такого огляду відповідно до вимог законодавства і його результати.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 Інструкції).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції).

За змістом статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами

огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 Порядку визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції

застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 859319 від 2 липня 2024 року додано диск з відеозаписами з боді-камер працівників патрульної поліції (с.с.6).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису «859319» вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 . Поліцейські повідомляють йому причину зупинки, а саме наявність сітки на номерному знаку на задньому бампері автомобіля (1:15 хв. відеозапису), після чого ОСОБА_1 викруткою знімає таку сітку, а поліцейські обмежуються попередженням з даного приводу (2:45 хв. відеозапису).

Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські повідомляють йому про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та пропонують пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager на місці зупинки або у медичному закладі (4:35 хв. відеозапису). Через деякий час ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

На відеозаписі зафіксовано процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager (13:00 хв. відеозапису) та зафіксовано результат огляду (13:45 хв. відеозапису).

На запитання поліцейського стосовно згоди чи незгоди з результатами огляду одразу після його проведення, ОСОБА_1 жодної відповіді не надав, а поліцейські почали складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення (17:05 хв. відеозапису).

Після складання вказаних документів, працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 спочатку з протоколом про адміністративне правопорушення (37:40 хв. відеозапису), а потім з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, під час ознайомлення з яким ОСОБА_1 повідомляє, що не згоден з результатом огляду та робить відповідній запис у цьому акті (39:15 хв. відеозапису). Однак, поліцейський не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, з переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував, погодився пройти огляд

на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак не погодився з результатами такого огляду, проведеного за допомогою приладу Drager, про що повідомив поліцейського та зазначив про це у акті огляду.

Разом з цим, працівниками поліції, всупереч вимогам статті 266 КУпАП України та п. 6 Порядку, не було направлено ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння до спеціалізованого медичного закладу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, були допущені порушення вимог ст. 266 КУпАП, а відтак такий огляд є недійсним.

Доводи поліцейських, що ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду, не є підставою для висновку про дотримання працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, яка визначена вищезазначеними нормами законодавства, оскільки ухилення ОСОБА_1 від відповіді зразу після проведення огляду та отримання результату, необхідно було розцінювати, як не згоду з результатами огляду та запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що працівники поліції ознайомлювали ОСОБА_1 з актом його огляду на стан сп`яніння та з`ясовували чи згоден той з його результатами вже після того, як склали протокол про адміністративне правопорушення та надали його ОСОБА_1 для ознайомлення.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у

цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

На вказані обставини не звернув увагу суддя місцевого суду, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, спростовується, як матеріалами справи, так і актом огляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням

встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Доводи апеляційної скарги, що результати огляду, проведеного за допомогою приладу Drager ALCO TEST6820 № ARSL-0269, не є належними доказами, так як матеріали справи не містять сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу Drager ALCO TEST6820 № ARSL-0269, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки під час проходження огляду ОСОБА_1 не вимагав у поліцейських надати йому такі документи, не було заявлено такого клопотання і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Також, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції не зафіксовано процес огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager, оскільки це спростовується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом «859319», на якому у повній мірі задокументовано процес огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іоніцой-Доценка Олега Павловича задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю вини останнього.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт