Номер провадження: 33/813/2087/24
Номер справи місцевого суду: 522/6323/24
Головуючий у першій інстанції Лагода К.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Мевліда Дмитра Миколайовича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Мевліда Дмитра Миколайовича

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2024 року о 01:23 год.,

ОСОБА_1 , в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, керував електорскутером без державного номерного знаку по вул.Канатній, 101-В у м.Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі захисник Мевлід Д.М. просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суддею першої інстанції поверхнево розглянуто цю справу, не враховано, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останній приводив у рух самокат виключно за допомогою мускульної сили ніг, а тому він не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, оскільки з відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду лише на місці за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), у той час як правоохоронцями йому не було запропоновано пройти цей огляд у закладі охорони здоров`я, як то передбачено законодавством.

В апеляційній скарзі захисник також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вперше апеляційну скаргу засобами електронного зв`язку, а саме не офіційну електронну пошту місцевого суду, ним було подано 27 червня 2024 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, однак наступного дня, а саме 28 червня 2024 року від суду першої інстанції йому надійшло повідомлення про неможливість відкрити надісланий файл, про що захиснику тривалий час не було відомо, а після ознайомлення з таким повідомленням, невідкладно звернувся з апеляційною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Мевлід Д.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Мевліда Д.М. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами потрібно вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, оскаржувана постанова суддею прийнята 17 червня 2024 року, тому строк на її апеляційне оскарження у відповідності до ст. 294 КУпАП розпочався з 18 червня 2024 року і закінчився 27 червня 2024 року.

З доказів, долучених захисником до апеляційної скарги, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження убачається, що вперше з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_2 звернувся 27 червня 2024 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на офіційну електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси (). 28 червня 2024 року у відповідь на лист захисника, який містив зазначену вище апеляційну скаргу, від місцевого суду надійшло повідомлення такого змісту: «Добрий ранок! Неможливо відкрити файл». Повторно з апеляційної скаргою захисник звернувся 01 серпня 2024 року.

З огляду на вказане вище, ураховуючи, що вперше з апеляційною скаргою захисник звернувся своєчасно, однак з причин, технічного характеру, які не залежали від волевиявлення останнього, апеляційну скаргу не було долучено до матеріалів справи та не направлено на адресу апеляційного суду разом з матеріалами справи, тому апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до положень ч.7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №808642 від 10 квітня 2024 року, довідкою про отримання особою посвідчення водія, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та відеозаписом з місця події, долученого до матеріалів справи.

З такими висновками судді, апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, а також інші документи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №808642 від 10 квітня 2024 року правоохоронцями зафіксовано, що: «10 квітня 2024 року о 01:23 год. в м. Одеса, вул. Канатна, 101 Б, ОСОБА_1 керував електросамокатом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку».

У графі зазначеного вище протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «Я виїхав за водою через дорогу і не рухав транспортний засіб. Від проходження не відмовлявся».

Також у графі «до протоколу додаються» зазначено: «відео з ПНР 470405, 470620, 471814, 470602. Відео з реєстратора ТЗ, направлення на огляд».

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поліцейськими були зупинено ОСОБА_1 , який керував електросамокатом, під час спілкування з водієм, поліцейськими виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення на адресу водія вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Правоохоронцями було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці лише (виключно) за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), на що фактично водій не погодився, що слугувало підставою для складенян відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, усупереч вимогам ч.3 ст. 266 КУпАП, п.7 розділу I Інструкції, п.п. 6,8 Порядку, після висловлення водієм відмови від проходження огляду на місці за допомогою спеціального технічного засобу, поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як то передбачено наведеними вище вимогами законодавства.

Отже зазначені вище дії працівників поліції не відповідали засадам законності, суперечили порядку, яким регламентовано направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння, і цим обставинам суд першої інстанції не надав належної правової (юридичної) оцінки та дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, встановлення самого лише факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, за умови, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не є достатнім для констатації факту вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення, а відтак і притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом є безпідставними, оскільки порядок, встановлений законодавством, поліцейськими не дотримано, що спростовує твердження про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зважаючи на те, що правоохоронцями не дотримано процедуру направлення водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у цій справі.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні, тому вказані вище висновки судді першої інстанції є помилковими.

Інші доводи, якими обґрунтовується скарга, апеляційний суд не перевіряє, оскільки встановлені апеляційним судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення про закриття провадження у справі, у зв`язку з чим надання правової (юридичної) оцінки іншим доводам не є доцільним.

У відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі

Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Мевліда Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Мевліда Дмитра Миколайовичазадовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко