КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Малюги В.М. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою судді, 08 липня 2024 року о 08 годині 53 хвилини, на 34 км а/д М-01 Київ-Чернгів, ОСОБА_1 повторно протягом року, відповідно до постанови ЕНА 2312624 від 04.06.2024, керував автомобілем марки «HONDA ACCORD», н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керувати транспортним засобами.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Малюга В.М. просить скасувати постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року та закрити провадження за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважаючи постанову судді районного суду незаконною, захисник вказує на те, що суд першої інстанції не викликав у судове засідання працівників патрульної поліції Бориспільського РУП, які всупереч статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» безпідставно зупинили ОСОБА_1 та склали протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги відеозапис з нагрудної боді-камери патрульної поліції, на якому зафіксовано, як дружина ОСОБА_1 пояснювала, що вони везуть до лікаря дитину, якій дуже погано.

03 вересня 2024 року до закладу охорони здоров`я було подано адвокатський запит з проханням надати інформацію про стан здоров`я дитини та її діагноз у момент звернення батьків 04 червня 2024 року за медичною допомогою. У відповіді на адвокатський запит від 02.10.2024 р. керівник закладу охорони здоров`я ОСОБА_2 вказала, що підстав для термінової госпіталізації дитини не виявлено. Проте, зі слів ОСОБА_1 , дитина втрачала свідомість і мліла, що викликало занепокоєння у батьків, які терміново вирішили везти дитину до лікарні, оскільки були налякані її станом.

Захисник, посилаючись на ст. 17 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 , діяв у стані крайньої необхідності та не підлягає адміністративній відповідальності.

Окрім того, захисник зазначає, що 04 червня 2024 року патрульні щодо ОСОБА_1 вже виносили постанову за ч. 2 ст.126 КУпАП, яка міститься у матеріалах справи.

Відповідно примітки до ст. 126 КУпАП, положення частин 1 та 2 ст. 126 КУпАП не застосовуються до осіб, що навчаються водінню транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Малюги В.М. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД № 633676 від 08 липня 2024 року, даними довідки заступника командира батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С., даними постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 231624 від 04 червня 2024 року, відеозаписом з бодікамери 470315.

В апеляційній скарзі захисника не заперечується, що 08 липня 2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керувати транспортним засобами, але захисник звертає увагу на те, що 04 червня 2024 року патрульні вже виносили щодо ОСОБА_1 постанову за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Наявність постанови серії ЕНА № 2312624 від 04 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем без права керування транспортними засобами, не спростовує висновку, викладеного в оскаржуваній постанові судді районного суду, а підтверджує його правильність.

Так, постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Отже, наявність постанови серії ЕНА № 2312624 від 04 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем без права керування транспортними засобами, є необхідною умовою для кваліфікації його дій, вчинених 08 липня 2024 року, за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем у стані крайньої необхідності, оскільки доставляв до лікарні хвору дитину, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних відомостей про вказані в апеляційній скарзі захисника проблеми зі здоров`ям дитини, внаслідок чого дитину треба було терміново доставляти до лікарні, в матеріалах справи немає. Також не встановлено і того, що стан здоров`я дитини вимагав термінової медичної допомоги.

Так, згідно з довідкою КНП «ЦПМСД» Великодимерської селищної ради № 319 від 02.10.2024 дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі своїх батьків, з метою обов`язкового медичного профілактичного огляду дитини, віком до 3-х років, згідно з планом, 08 липня 2024 року був на амбулаторному прийомі у лікаря-педіатра вказаного медичного закладу. Під час огляду ургентного стану у дитини не виявлено.

Отже, 08 липня 2024 року ОСОБА_3 дійсно доставляв свою дитину до лікарні для обов`язкового медичного профілактичного огляду дитини, віком до 3-х років, згідно з планом, проте ця обставина не може бути розцінена, як така, що свідчить про наявність крайньої необхідності за змістом ст. 18 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 діяв у стані крайньої необхідності та повинен бути звільненим від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17 КУПАП, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не відповідають вимогам закону.

Посилання апелянта на примітку до ст. 126 КУпАП про те, що положення частин 1 та 2 ст. 126 КУпАП не можуть застосовуватись до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу є нерелевантним, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка навчається водінню транспортного засобу.

Згідно з довідкою заступника командира батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С. від 09 липня 2024 року

ОСОБА_1 мав право на керування транспортними засобами, якого був позбавлений постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому примітка до ст. 126 КУпАП, на яку посилається захисник, не може бути застосована в цій справі.

Таким чином, суддя апеляційного суду, вважаючи постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Малюга В.М. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому захисник посилається на те, що з моменту вчинення правопорушення 08 липня 2024 року пройшло три місяці.

Прохання захисника в апеляції про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не може бути задоволеним, як таке, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягаю закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці дня вчинення правопорушення.

Згідно з встановленими судом обставинами днем вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є 08 липня 2023 року, отже на момент розгляду справи суддею районного суду 07 жовтня 2024 року строк накладення адміністративного стягнення, тривалістю три місяці, не закінчився, а тому у судді районного суду не було підстав для закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

За змістом статті 294 КУпАП суддя апеляційного суду не розглядає справу про адміністративне правопорушення по суті, а здійснює перегляд в апеляційному порядку постанови судді районного суду.

Зважаючи на те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею районного суду строк накладення адміністративного стягнення не закінчився, у судді апеляційного суду немає законних підстав для скасування постанови судді районного суду з підстав порушення вимог ст. 38 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Та обставина, що строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився на момент перегляду суддею апеляційного суду постанови судді районного суду, не може бути підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки розгляд справи завершився винесенням постанови сутті районного суду, яким накладено адміністративне стягнення в межах строку, встановленого ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 361/6917/24

Провадження № 33/824/5233/2024

Головуючий у першій інстанції Анікушин В.М.

Доповідач Ковальська В.В.