Справа №587/3554/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/514/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Юшкевич Є.Ю. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, мешканця: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що 13 грудня 2023 року близько 19 год. 58 хв. в с. Писарівка по вул. Шосейна, Сумського району Сумської області, керував транспортним засобом Daewoo Nubira д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки з застосуванням газоаналізатора «алкотестер Драгер 6810», проба позитивна 1,04 проміле. З результатом не погодився, до медичного закладу на проходження огляду на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 їхати відмовився, чим порушив п 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Юшкевич Є.Ю. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суддя суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення врахував докази, які не можна визнати належними та допустимими та не звернув уваги на грубі порушення працівників поліції при складанні відносно ОСОБА_1 даного адміністративного матеріалу.

Так, як зазначає апелянт, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейські звинуватили ОСОБА_1 у тому, що він, нібито, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та вказали на те, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, що не відповідає дійсності. Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 без будь-яких на те причин, та виявивши, під час спілкування, у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували останньому пройти огляд з метою виявлення такого стану, що, фактично, було незаконним без повідомлення водієві підстав такої зупинки, у зв`язку з чим, усі подальші їх дії були, також, незаконними. Також, матеріали справи, не містять відомостей про залучення працівниками поліції двох свідків при проведенні огляду ОСОБА_1 , що є грубим порушенням вимог встановленого законом порядку огляду водія на стан сп`яніння. При цьому, Акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не містить підписів свідків проведення огляду, із зазначенням їх анкетних даних, місця їх проживання чи перебування, відомостей про те, що останньому вручено другий примірник такого Акту. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, що свідчить про те, що працівниками поліції у встановлений законом спосіб останній до лікарні для огляду не направлявся. Що стосується відеозапису, то за відсутності відомостей про технічний засіб, за допомогою якого він був здійснений, використати цей матеріали як доказ підстав не було, крім того, у справі відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.

З врахуванням вищезазначеного, на думку апелянта, вважати доведеною «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підстави відсутні, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Юшкевич Є.Ю. були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб, однак до суду не з`явились.

Від захисника Юшкевич Є.Ю., надійшло клопотання, в якому остання просила проводити судове засідання у її та ОСОБА_1 відсутність, а також, просила закрити дане провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З врахуванням вказаного, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду у відсутність учасників провадження, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час розгляду справи суддею суду першої інстанції, ОСОБА_1 свою вину не визнав, а його захисник Юшкевич Є.Ю. просила закрити провадження, вважаючи недоведеними обставини того, що у діях її підзахисного наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, незважаючи на таку позицію захисника Юшкевич Є.Ю. та ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена суддею суду першої інстанції з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 009879 від 13 грудня 2023 року, роздруківки газоаналізатора Drager Alcotest, з результатом проведеного, за допомогою вказаного приладу, огляду- 1,04% та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до матеріалів справи.

На спростовування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і саме його даними, підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка поліцейськими, пропозиція їх водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, згода останнього, проведення огляду та отриманий результат 1, 04%, незгода водія з отриманим результатом та відмова пройти такий огляд у найближчому медичному закладі.

Крім того, на спростування доводів апелянта щодо відсутності відомостей про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено вказаний відеозапис, апеляційний суд зауважує, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , знайшло своє відображення те, що дана подія була зафіксована нагрудним відеореєстратором АА00454.

Щодо посилань апелянта на незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то апеляційний суд зауважує, що жодних порушень, які б вказували на те, що поліцейські діяли поза межами своїх повноважень, встановлено не було і у даному випадку ключовим є те, що за результатом проведеного огляду було встановлено, останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і будучи незгодним з встановленим результатом, пройти огляд у медичному закладі відмовився, хоча, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, за таких обставин, був зобов`язаний пройти такий огляд.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 або його захисник, вважаючи такі дії поліцейських незаконними, оскаржили їх у передбаченому Законом порядку.

Також, апеляційний суд звертає увагу і на те, що з врахуванням того, що поліцейські застосовали технічні засоби відеозапису, який було долучено до протоколу, присутність двох свідків була не обов`язковою, а тому, вважати, що у їх діях наявні порушення вимог ст. 266 КУпАП чи «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», підстави відсутні.

У даному випадку апелянтом не наведено будь-яких доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, і рішення судді суду першої інстанції в частині визнання останнього винним за вказаною статтею є законним та обґрунтованим.

Що стосується вимог захисника Юшкевич А.О., які останньою були заявлені у вищезазначеному клопотанні щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та особу винного, призначив останньому безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказане правопорушення не є триваючим і як встановлено ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як зазначено у протоколі серії ААД № 009879, датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено 13 грудня 2023 року і річний строк накладення адміністративного стягнення фактично закінчився б 13 грудня 2024 року, проте, судове рішення суддею суду першої інстанції у даній справі постановлено 22 січня 2024 року, тобто, адміністративне стягнення було накладено на останнього в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстави для задоволення вимог апелянта щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставним стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час розгляду даної справи суддею суду першої інстанції, розмір судового збору складав 605 грн. 60 коп.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, зокрема, до яких, зокрема, згідно п.13 ч.1, віднесено учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України.

З огляду на те, що матеріалами даного провадження підтверджується те, що 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 було надано статус учасника бойових дій, підстави для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що за результатом апеляційного розгляду оскаржуване рішення судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на часткове задоволення вимог поданої захисником Юшкевич Є.Ю, апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Юшкевич Є.Ю. - задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.