КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4809/24 Головуючий 1-ї інстанції: Сташків Т.Г.
Провадження № 33/824/5499/2024 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок, в дохід держави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 10.10.2024 року справу про адміністративне правопорушення було розглянуто та усно повідомлено ОСОБА_1 про результат її розгляду.Зазначає, що повного тексту постанови судом першої інстанції видано не було, тим самим обмежило його право на оскарження постанови до апеляційного суду. Апелянт зазначає, що того ж дня ним до суду було подано заяву вх. № 27430/24 від 10.10.2024 року про направлення повного тексту постанови на електронну адресу. При цьому вказана обставина підтверджується датою надіслання судом тексту постанови до ЄДРСР для оприлюднення 17.10.2024 року, зареєстровано 18.10.2024 року та забезпечено надання загального доступу 21.10.2024 року. Виходячи з цього, 21.10.2024 року не отримавши тексту постанови та побачивши текст постанови в ЄДРСР 22.10.2024 року направив до суду повторно заяву про видачу копії постанови, яку отримав 26.10.2024 року в приміщенні суду першої інстанції, про що особисто розписався на заяві про отримання копії повного тексту постанови.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду винесена на підставі неповного дослідження доказів та з позбавленням права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надати особисті показання по справі. Зазначає, що встановлені судом першої інстанції обставини не відповідають матеріалам справи про адміністративне правопорушення. Стверджує, що рапорт працівника не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, посилається на практику Верховного Суду. Вказує, що судом першої інстанції не було враховано пояснень ОСОБА_1 на місці зупинки, в яких було чітко викладено заперечення на протокол, а саме вказавши, що не їхав за кермом транспортного засобу, а котив мопед у якого були спущені колеса. Апелянт вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявне направлення для проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, результату огляду на стан сп`яніння в направленні не зазначено, як і не зафіксовано даними про направлення відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Виходячи з цього, апелянт стверджує, що не керував транспортним засобом, а тому не був учасником дорожнього руху, та відповідно не міг порушувати ПДР України. Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 10 жовтня 2024 року.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про направлення копії постанови на його електронну адресу (а.с. 22), яка була направлена ОСОБА_1 01.11.24р. (а.с.25)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 29.10.24р.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.08.2024 року о 19 год. 25 хв. в м. Українка, вул. Вишнева, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Dio д.н.з. -//- ознаками алкогольного сп*яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями, що виразилося в порушенні вимог п.2.5. ПДР ОСОБА_1 , а також будучи постановою Буського районного суду Львівської області від 05.09.23р. притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24серпня 2024 року серії ААД № 680035; даними постанови Буського районного суду Львівської області, направленням на огляд, відеозаписом події, поясненнями працівника поліції, наданими суду.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду є надуманими та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом події. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

Отже, місцевий суд відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції надав правильну оцінку зібраним доказам та прийняв обґрунтоване рішення, з яким погоджується апеляційний суд та підстав для скасування якого за апеляційними доводами не вбачається. Порушень норм КУпАП під час складення протоколу та під час розгляду справи судом, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Яковлева