ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., переглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Магера В.В. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 09 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 провадження в справі за ч.3 ст. 172-15 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про перегляд судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адмінправопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Спеціальною нормою, якою встановлено такий порядок, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП (зі змінами внесеними Законами України від 14.10.2014 р. № 1697-VII, від 16.03.2017 р. № 1952-VIII, від 3.10.2017 р. № 2147-VIII ) визначено, що постанова судді у справі про адмінправопорушення може бути оскаржена особою, яку притягують до адмінвідповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Наведений у зазначеній вище статті перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адмінправопорушення є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

В поданій апеляційній скарзі прокурор посилається на загальні підстави оскарження судових рішень, зокрема посилається на вимоги ст. 250 КУпАП.

Зазначені доводи не можуть бути визнані підставами, які підтверджують повноваження прокурора на оскарження постанови судді у справах про адмінправопорушення з огляду на наступне.

Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. та зміною функцій прокуратури, які визначені ст. 2 вказаного Закону, були внесені зміни до ст. 7 КУпАП, яку було доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адмінправопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян».

Крім того, прокурора, як суб`єкта оскарження постанови судді у справі про адмінправопорушення, було виключено з відповідного переліку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, саме на підставі Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII.

Враховуючи вищенаведене, а також висновок наведений в ухвалі Конституційного Суду України від 8.12.2015 р. № 49-у/2015 (справа № 2-43/2015) про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП про те, що аналіз вказаних положень Кодексу дає підстави для висновку, що має місце неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адмінправопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що прокурор не наділений правом оскарження постанови судді у справі про адмінправопорушення. Як зазначено в ухвалі Конституційного Суду України питання, з яким звернувся автор клопотання, може бути вирішене лише у законодавчому порядку. Усунення неузгодженостей у законах не належить до повноважень Конституційного Суду України.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адмінправопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адмінправопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адмінправопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Зі змісту постанови суду видно, що провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-15 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення ,а прокурор в апеляційній скаргі просить визнати винуватим останнього, тобто оскарження рішення здійснюється не у зв`язку з реалізацією повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Магера В.В. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року, , якою стосовно ОСОБА_1 провадження в справі за ч.3 ст. 172-15 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький