Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, працюючого на посаді водія у ПП «Транском Альянс», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.08.2024 року о 02:19 годині, в місті Луцьку по проспекту Перемоги, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом AUDI A4, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», результат якого становив 1,10 %о. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.34-36).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вважає оскаржувану постанову незаконною і не обґрунтованою. Вказує на те, що на розгляд справи в день винесення оскаржуваної постанови не з`явився з поважної причини, оскільки перебував за межами України. Суддя безпідставно відхилила його клопотання про відкладення розгляду справи та винесла оскаржувану постанову, чим порушила його право на захист.

Вказує на те, що після проведеного працівниками поліції його огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яким він не був згідний, йому було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі охорони здоров`я, на що він відмовився. Вважає, що в такому випадку протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КпАП України мав бути складений за відмову від проходження огляду, а тому даний протокол є неналежним доказом у справі (а.с.39-42).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.46) не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 879325 від 01.08.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1);

- роздруківкою приладу «Drager» від 01.08.2024 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту 1,10 %о (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.08.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції від 01.08.2024 року, складеним щодо ОСОБА_1 з метою проходження ним огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, який не проводився(а.с.7);

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Волинській обл. ДПП ст. лейтенанта поліції Крата А.С. від 01.08.2024 року (а.с.8);

- відеозаписом із відеореєстратора, встановленого у службовому автомобілі патрульної поліції та із нагрудної боді-камери поліцейського (а.с.9).

Згідно довідки, складеної інспектором відділу адміністративної практики УПП у Волинській області Родзінської І., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС ІПНП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КпАП України, останній отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 10.05.2024 року (а.с.4).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи із нагрудної боді-камери поліцейського підтверджують те, що в ході спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено у нього запах алкоголю з ротової порожнини, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки. На таку пропозицію водій погодився. За наслідками продуву ОСОБА_1 приладу «Alcotest Drager 6810», його цифровий покажчик становив 1.10 %. Із таким результатом водій не погодився, однак на пропозицію поліцейського щодо повторного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився. Під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкоголю перед тим як сісти за кермо мотивуючи це потребою, яка виникла внаслідок його участі у бойових діях на передовій. Таким чином огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з дотримання вимог чинного законодавства.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання апелянта про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи судом першої інстанції саме у його відсутності. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 . Останнє клопотання про відкладення слухання було мотивоване тим, що він перебуває за межами України в службовому відрядженні. При цьому документального підтвердження перебування ОСОБА_1 у відрядженні суду надано не було. Додані до клопотання копії сторінок паспорту також не є належним чином завіреними, внаслідок чого нівелюється можливість суду їх перевірки на предмет дійсності та допустимості як доказу. Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , так як справа про адміністративне правопорушення відносно нього перебувала в провадженні суду тривалий період часу, а останній за цей час не вжив жодних заходів як для ознайомлення з матеріалами справи, так і формування своєї правової позиції щодо розглядуваної події, про що він просив попередньо.

Доводи, на які посилається апелянт, не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Крім того в судове засідання під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не з`явився щоб надати пояснення в обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, а також ніяких клопотань від нього на адресу апеляційного суду не надходило. Суд приходить до висновку, що підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, відсутні.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.