ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2826/24 Справа № 204/8632/24 Суддя у 1-й інстанції - Дружинін К. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бевза М.О.

прокурора Панібрата В.Ю.

апеляційну скаргу захисника Бевза М.О. на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює заступником директора КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , будучи заступником директора Комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради», а відтак згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, а також відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, а саме 27 березня 2024 року о 09 годині 51 хвилин, та за 2022 рік - 28 березня 2024 року о 08 годині 22 хвилин, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

В апеляційній скарзі захисник Бевз М.О. просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У випадку встановлення в діях ОСОБА_1 наявності складу адміністративного правопорушення, просить провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що висновки суду щодо наявності належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та дотримання строків накладення адміністративного стягнення, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права.

Зазначає, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання фунций держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо своєчасності, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб?єктом декларування у деклараціях, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказує, що перевірка відносно ОСОБА_1 проводилась працівниками Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, які збирали докази, робили запити, відбирали пояснення і в подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник вказує, що судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які відомості щодо проведення НАЗК відповідної перевірки, визначеної законом, щодо ОСОБА_1 або ж повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, що є обов 'язковим за правилами чинного законодавства. Зазначає, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не відноситься до суб?єктів, які наділені правом перевірки своєчасності подання декларацій та повідомлення суб?єктів, що уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення пов?язані з корупцією.

Сторона захисту, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що усі обов?язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб?єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо поважності строків несвоєчасності подання. Отже, вважає, що досудова перевірка по справі відносно ОСОБА_1 проведена не уповноваженим органом.

Вказує, що протоколи № 1234 від 29 серпня 2024 року, № 1235 від 29 серпня 2024 року складені без дотримання вимог визначених положень ст. 51-2 Закону України «Про запобігання корупції», відсутня інформація щодо повідомлення ОСОБА_1 та проведення контролю уповноваженим суб?єктом НАЗК з приводу несвоєчасного подання декларації. Крім того, так як при складанні протоколу було допущено порушення вимог, передбачених ст. 51-2 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про несвоєчасність подання декларації, що позбавило останнього можливості після отримання відповідного повідомлення НАЗК подати у десятиденний строк декларацію у визначеному законом порядку.

Захисник вказує, що докази, зібрані Управлінням стратегічних розслідувань, є недопустимими внаслідок порушення порядку їх отримання, а тому наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення не є доведеною.

Сторона захисту також зазначає, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки накладення адміністративного стягнення закінчились, оскільки ОСОБА_1 був зобов?язаний до 00 год. 00 хв. 01.02.2024 подати відповідну декларацію за типом «щорічна» за 2021-2022 звітні періоди, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства, то датою вчинення адміністративного правопорушення у цьому випадку є 01.02.2024 року, тобто день, до настання якого у ОСОБА_1 був обов?язок подати відповідну декларацію.

Датою виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, апелянт вважає день опублікування відповідної декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства, тобто у передбаченому законом спеціально для контролювання майнового стану суб?єктів відкритому джерелі, належному до того ж антикорупційному правоохоронному органу. ОСОБА_1 опублікував декларацію за типом «щорічна» за 2021 рік о 09 год. 51 хв. 27.03.2024 та за типом «щорічна» за 2022 рік о 08 год. 22 хв. 28.03.2024.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Бевза М.О., які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Абз. 1 ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України визначає, що юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права, а абз. 3 ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України закріплює, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Ч. 2 ст. 169 Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до Статуту КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради - підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством, створеним відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 09.06.1999 р. № 19 на базі відокремленої частини комунальної власності Дніпровської територіальної громади. Підприємство створене на основі госпрозрахункової автобази медико-санітарного автотранспорту управління охорони здоров?я міської ради. Власником підприємства є Дніпровська міська територіальна громада, в особі Дніпровської міської ради. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банку, круглу печатку, кутовий та інші штампи зі своїм найменуванням та кодом ЄДРПОУ (або ідентифікаційний код).

Таким чином, КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради є юридичною особою публічного права.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Наказом КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради від 04.04.2017 № 168-к/тр ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора Комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради з 04.04.2017.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, віднесено до суб?єктів на яких поширюється дія вказаного закону.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи заступником директора КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону є суб?єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов?язаних з корупцією, та є суб?єктом декларування відповідно до ст. 3 Закону.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ'" пункту 2 частини першої статті 3 цього закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено.

Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VII суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ'" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Наказом Національного агентства «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 23.07.2021 № 449/21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609) затверджено форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей Порядок визначає процедуру заповнення та подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Суб?єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог, зокрема, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, Законом України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 3 березня 2022 року № 2115-1X було призупинено компанію декларування в Україні.

12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України № 3384-1X, яким відновлено декларування та функції НАЗК. Так згідно п. 2 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону - особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до роз?яснень НАЗК «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» від 13.11.2023 № 4 - за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати, зокрема, щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

З 1 січня до 31 березня 2024 року включно суб?єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 звітний період.

Таким чином у період з 12.10.2023 до 31.01.2024 в Україні тривала компанія декларування. Протягом цього періоду часу, суб?єкт декларування, повинен подати щорічну декларацію за 2021, 2022 рік.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи заступником директора КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подав "щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік 27.03.2024 о 09 год. 51 хв. та за 2022 рік 28.03.2024 року о 08 год. 22 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи щодо неналежності суб`єкта, який встановив факт правопорушення та здійснив перевірку відповідних відомостей і збирання доказів у справі, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки за правилами п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції зокрема щодо адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 172-4 - 172-9 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Відтак посадові особи Управління стратегічних розслідувань у Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП, а отже і виявляти такі правопорушення та збирати докази їх вчинення.

Разом із тим, апеляційні доводи щодо пропуску судом першої інстанції строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є грунтовними та заслуговують на увагу.

Так, положеннями ч. 4 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що датою вчинення адміністративного правопорушення у даному провадженні належить вважати день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій, а саме 27 березня 2024 та 28 березня 2024 року.

Натомість із тим, що датою виявлення адміністративного правопорушення є день отримання відповіді на запит від Керівника управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій національного агентства з питань запобігання корупції від 14 червня 2024 року, суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Так, чинне законодавство жодним чином не пов`язує момент фіксації правопорушення у протоколі та дату отримання відповіді від уповноваженого органу щодо повідомлення про несвоєчасне подання декларації, з моментом, коли відповідній посадовій особі стало відомо (чи могло бути відомо) про вчинення адміністративного правопорушення.

Сам факт виявлення адміністративного правопорушення не є тотожним факту складання протоколу. Це різні юридичні факти: виявлення факту адміністративного правопорушення - це отримання органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу, відомостей про вчинення такого правопорушення та особу, яка його вчинила. У той же час, складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальним наслідком факту виявлення, це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Таким чином, виявлення адміністративного правопорушення та його фіксування в результаті заходів, проведених уповноваженим органом (посадовою особою), спрямованих на встановлення обставин справи, шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, є двома різними юридичними фактами, які не можна ототожнювати.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення - це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлених фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони визначені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

У зв`язку із цим апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що датою виявлення адміністративного правопорушення у даному випадку належить вважати день подання ОСОБА_1 декларацій за типом щорічна за 2021-2022 роки, а саме 27 та 28 березня 2024 року, коли інформація про факт та час подання останнім вказаних декларацій була офіційно оприлюднена на спеціалізованому ресурсі, метою функціювання якого є зокрема контроль за повнотою та своєчасністю декларування, та всі уповноважені органи отримали можливість ознайомлення із вказаною інформацією, реалізації якої визначалася виключно їх власною обачністю та сумлінністю.

Одночасно суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що питання несвоєчасного подання посадовими особами КП Автопідприємство санітарного транспорту ДМР декларацій уповноважених осіб на виконання функцій держави або місцевого самоврядування контролювалося співробітниками УСР у Дніпропетровській області ДСР НП України щонайменше з 11.03.2024 року (а.с. 14-24, 141-151).

З огляду на встановлені факти, суд апеляційної інстанції вважає помилковим ототожнення моменту виявлення вчиненого правопорушення із днем отримання відповіді на запит від Керівника управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій національного агентства з питань запобігання корупції, а саме із 14 червня 2024 року.

Отже, строк накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 38 КУпАП, сплинув 28.09.2024 року, через шість місяців з моменту виявлення правопорушення.

В силу п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи суддею строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, закінчився, провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчиненні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бевза М.О. задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 рокущодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця