Номер провадження: 33/813/2527/24
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агєєв Нікіта Андрійович, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 25.06.2024 року о 23 год. 03 хв. в м. Одеса, по вул. Дерибасівська, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Drager Alcotest ARMF 0265. Результат 1.74% проміле, тест № 463. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.16-17).

Не погоджуючись із наведеною постановою суду, 23.09.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агєєв Н.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.19-26).

В апеляційній скарзі скаржник також просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.26).

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агєєв Н.А., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси була ухвалена 05 вересня 2024 року без присутності ОСОБА_1 . Доказів направлення оскаржуваної постанови останньому матеріали справи не містять. Натомість, з матеріалами справи, зокрема з оскаржуваною постановою суду, захисник ОСОБА_3 ознайомився 19.09.2024, що підтверджується розпискою останнього (а.с.18).

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

В судове засідання, призначене на 30.10.2024 року о 10:30 год., ОСОБА_1 та його захисник адвокат Агєєв Н.А. не з`явились, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.).

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Що стосується суті апеляційної скарги, апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 113784 від 25.06.2024 року (а.с. 1);

- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат тесту склав 1,74 ‰ (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.6);

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівника поліції (а.с.7).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року в порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 ставить під сумнів процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що спеціальний технічний засіб неодноразово, з невідомих причин не надавав відповідний результат, сам результат огляду не був зафіксований на відеореєстратор, а лише був озвучений працівниками поліції усно, а також відеозаписи не містять процесу друкування відповідного результату.

Вищезазначені доводи, є необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на таке.

З досліджених апеляційним відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 7510» (ПВР 474930, 23:15:30). Працівник поліції детально роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, надав останньому на будь-який вибір трубку, які були герметично запаковані (ПВР 474930, 23:15:42-23:16:40). Потім працівник поліції в присутності скаржника здійснив контрольний забір повітря, та після цього надав ОСОБА_1 право продути трубку. Під час проходження огляду, прилад декілька разів видавав помилку, які були наслідком недостатньо видихаємого об`єму повітря ОСОБА_1 в мундштук або його преривчастість, на що неодноразово звертав увагу інспектор поліції. Далі інспектор поліції знову надав останньому на будь-який вибір трубку, які були герметично запаковані, здійснив контрольний забір повітря та знову надав ОСОБА_1 право продути трубку (ПВР 474930, 23:22:58-23:24:48).

За результатами проходження огляду прилад виявив позитивний результат (1, 74%), який був озвучений та продемострований ОСОБА_1 (ПВР 474930, 23:25:02), що підтверджується роздруківкою з газоаналізатору «Alcotest Drager 7510», тест № 463 (а.с.4).

Незгоди з результатом проведеного огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не висловив. Натомість, на неодноразові запитання працівників щодо проходження огляду у медичному закладі у разі його незгоди, ОСОБА_1 спочатку просив надати йому час для узгодження подальших дій з адвокатом, а потім взагалі фактично відмовився від проходження огляду у медичному закладі (ПВР 474930, 23:46:05-23:46:12).

З урахуванням викладеного, будь-яких порушень ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час проведення огляду апеляційним судом не встановлено. При цьому, будь-яких зауважень під час самої процедури проведення огляду ОСОБА_1 також не заявляв. Сам по собі факт того, що результат огляду не був зафіксований на відеореєстратор не спростовує самого результату.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозаписи не містять процесу друкування результату проходження огляду спростовується відеозаписом з портативного відеореєстратора №474216 (урив. 23:27:07-23:27:16).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості пройти огляд в медичному закладі через те, що останній не мав би можливості поїхати з медичного закладу, є безпідставними, оскільки інспектор поліції зазначив, що може відвести останнього до його транспортного засобу або залишити його у пункті незламності (ПВР 474930, 23:39:36).

Доводи скаржника про те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є неналежними та недопустимими, оскільки відеофіксація є небезперервною, а ПВР 474216 взагалі не записував звук, не заслуговують на увагу, оскільки зафіксовані на них обставини адміністративного правопорушення в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мала місце 25.06.2024 року та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відсутність звуку на ПВР 474216, апеляційний суд розцінює як помилки технічного характеру в роботі камери, які не можуть бути підставою для визнання відеозаписів, які були здобуті в законний спосіб у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» неналежними та недопустимими.

Крім того, скаржником не заперечується, що на вказаних відеозаписах зафіксований саме він, відтак апеляційний суд вважає долучені відеозаписи з портативних відеореєстраторів № 471465, 474216, 474930 належними, достовірними та допустимими.

Неспроможними є і твердження в апеляційній скарзі, в частині незгоди з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки підстави вважати чи перебувають особи у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

Також слід зазначити, що з урахуванням того, що обставини викладені в протоколі АБА № 113784 від 25.06.2024 року фіксувалися спеціальними технічними засобами, працівники поліції, з огляду на положення ст. 266 КУпАП України не зобов`язані були залучати свідків для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними у суду апеляційної інстанції відсутні.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агєєв Нікіта Андрійович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агєєв Нікіта Андрійович, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда