Номер провадження: 33/813/2970/24
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- адвоката Коваля В.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 15 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 116381 від 23 серпня 2024 року, водій ОСОБА_1 19 серпня 2024 року о 05.17 годині в м. Одесі, по вул. От. Головатого, 15, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР» № 002622 від 23 серпня 2024 року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118362 від 27 серпня 2024 року, водій ОСОБА_1 27 серпня 2024 року о 00.41 годині в м. Одесі, по вул. Лиманна, 51, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме; виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР» № 002709 від 23 серпня 2024 року чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

18 жовтня 2024 року справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 об`єднані у одне провадження.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеса від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 15 листопада 2024 року та закрити провадження у справі на підставі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права передбаченні ст. 256, ст.268 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи, зокрема в актах огляду на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння, які взагалі містять інформацію, що огляд нібито відбувся 19.08.2024 року, мітиться багато виправлення та закреслення, що зовсім не відповідає дійсності та є порушенням чинного законодавства, оскільки вказані докази є неналежними та недопустимими. Також в апеляційній скарзі, міститься посилання, що ОСОБА_1 вживав енергетичний напій, що могло вплинути на результат медичного огляду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та його захисника, які з`явились до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 116381 від 23 серпня 2024 року, водій ОСОБА_1 19 серпня 2024 року о 05.17 годині в м. Одесі, по вул. От. Головатого, 15, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР» № 002622 від 23 серпня 2024 року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відео реєстраторів, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи и стосуються подій, що мали місце 19.08.2024 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано зупинку транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на вул. От. Головатого, 15. Під час перевірки документів, працівником поліції були виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, та запропоновано останньому пройти огляд на такий стан в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. В подальшому, відеозаписами зафіксовано процес доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу та процедуру проходження такого огляду. В медичному закладі за допомогою експрес - тесту у ОСОБА_1 були виявленні в біологічному середовищі - сечі, наявність наркотичної речовини амфетаміну. ОСОБА_1 заперечував вживання вказаних речовин, та повідомив, що вживав енергетичний напій. Для підтвердження або спростування наявності наркотичних речовин, аналіз біологічного матеріалу було передано на лабораторне дослідження, яке займає якийсь час. ОСОБА_1 було повідомлено з`явитись до лікарні на 23.08.2024 року для отримання результатів висновку, проте останній не з`явився, та без його присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 23 серпня 2024 року лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №002622, складеному о 05 год. 45 хв. 19 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 (далі - медичний висновок від 23.08.2024 року). Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлений на огляд 19 серпня 2024 року о 05 год. 45 хв. З первинного висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002622 від 19.08.2024 року, який витребувано на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 23.12.2024 року, зі змісту якого вбачається, що на підтвві лабораторних досліджень відібраного біологічного середовища - сеча у ОСОБА_1 було виявлено наявність наркотичної речовини - АМР - фетаміни. Заключний діагноз: наркотичне сп`яніння.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118362 від 27 серпня 2024 року, водій ОСОБА_1 27 серпня 2024 року о 00.41 годині в м. Одесі, по вул. Лиманна, 51, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме; виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР» № 002709 від 23 серпня 2024 року чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відео реєстраторів, дослідженням яких встановлено, рух транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 27 серпня 2024 року о 00.41 годині в м. Одесі, по вул. Лиманна, 51, під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та діалогу з приводу попередньої зупинки з послідуючим проходженням огляду яка сталося 19.08.2024 року, чому ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, останньому повідомлено про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. В медичному закладі, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження такого огляду, виказавши про брак часу. В подальшому, працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, його наслідки та роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП. Ніяких заперечень з боку працівників поліції, ОСОБА_1 не повідомив.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 19.08.2024 року та 27.08.2024 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 та 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги, що на відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, що на відеозаписі подій з ПВР, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 116381 від 23 серпня 2024 року, надають суду можливість встановити обставини події за участі ОСОБА_1 по суті інкримінованого йому правопорушення, що узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається зупинений транспортний засіб 19.08.2024 року та ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції, надав посвідчення водія, його перепустку на рух у комендантську годину та не виказував ніяких заперечень щодо не керування ним транспортним засобом та не повідомляв хто саме керував транспортним засобом, який стояв на проїзній частині з включеними аварійними сигналами і в якому він був один. Також з відеозапису з ПВР приєднаного до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118362 від 27 серпня 2024 року, вбачається вже зупинений транспортний засіб на аварійних сигналах на проїзній частині до закінчення комендантської години та ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції надав документи на транспортний засіб, перепустку на його ім`я, яке дає право на рух у комендантську годину, а також відчинив кузов автомобілю для огляду працівниками поліції і не виказував жодного заперечення з приводу керування транспортним засобом.

Дана позиція щодо недоведеності керування ОСОБА_1 19.08.2024 року та 27.08.2024 року автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 519 СDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , яка озвучена вже на стадії судового розгляду, розцінюється апеляційним судом, як елемент складової захисту ОСОБА_1 від притягнення до адміністративної відповідальності, який не узгоджується з встановленими у справі обставинами та дослідженими доказами в їх сукупності.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права передбаченні ст. 256, ст.268 КУпАП, апеляційний суд сприймає критично, оскільки за обставинами справи, з відеозапису з ПВР від 19.08.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 на виклик працівників поліції в медичний заклад 23.08.2024 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 116381, не з`явився, тому і права передбачені ст.268 КУпАП не роз`яснювались. Крім того, з від5еозапису від 27 серпня 2024 року, які надані на підтвердження протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118362 від 27 серпня 2024 року, вбачається роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає в актах огляду на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння, наявність виправлень та закреслень, які суттєво вливають на інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення п. 2.9а ПДР оскільки докази вини підтверджується також іншими матеріалами справи, які узгоджуються між собою.

Щодо тверджень в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 вживав енергетичний напій, що могло вплинути на результат медичного огляду, апеляційним судом не береться до уваги, так як доказів самостійного проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі на спростування медичного висновку від 23.08.2024 року, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 15 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текс постанови складено: 31.12.2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе