Справа № 932/7466/24
Провадження № 3/932/3567/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юдіна Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 113336 від 17.08.2024, близько 10 год 58 хв., за адресою м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького (Героїв Сталінграда) 31Д, 17.08.2024, водій ОСОБА_1 керував т.з. Volkswagen Pointer д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від адвоката Пасічника Т.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

У своєму клопотанні адвокат Пасічник Т.В. посилається на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, свідчить про те, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, факту керування транспортного засобу, факту його зупинки.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є правомірною, у зв`язку із відсутністю факту керування останнім транспортним засобом, а також з огляду на наступне.

Як зазначає у своєму клопотанні адвокат Пасічник Т.В., співробітниками поліції не було дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» щодо правомірної зупинки водія, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів такої зупинки ОСОБА_1 , з урахуванням чого, останній не був зобов`язаний виконувати наступні вимоги працівник поліції.

Працівниками патрульної поліції було зазначено, що в базах даних наявні відомості щодо протиправних дій водія авто, що не відповідає дійсності, оскільки листом від 25.11.2024 №507аз/41/19/03-2024 року повідомлено, що Volkswagen Pointer н.з. НОМЕР_1 , станом на 21.11.2024 року згідно ІП «Гарпун» ІПНП серед контрольних та розшукуваних не значиться.

Разом з цим, адвокат у своїх запереченнях посилається на те, що всупереч до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, з наданого відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення. У зв`язку із чим, вказаний відеозапис не можна приймати до уваги оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення протоколу.

Окрім того, в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, в матеріалах справи відсутнє направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Отже, проведений огляд з порушенням вказаної інструкції є недійсним, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи.

У своїх запереченнях адвокат констатує, що працівниками патрульної поліції допущено ряд порушень при складанні протоколу серії ЕПР1 №113336, а саме: вказано недостовірні відомості щодо ознак наркотичного сп`яніння, недостовірні відомості щодо роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи. У зв`язку із викладеним, протокол не може бути належним та допустимим доказом та підлягає скасуванню.

Разом з цим, відповідно до заперечень адвоката, у відповідності до ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акту огляду на тимчасового затримання транспортного засобу.

Працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, що в подальшому за собою потягло прийняття незаконного рішення.

Також, у клопотанні адвоката про закриття справи про адміністративне правопорушення є заперечення щодо рапорту складеного патрульним поліції капралом Івановим Я., оскільки останній є зацікавленою особою при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимоги щодо об`єктивності з`ясування обставин справи у зв`язку із чим, вказаний рапорт не може слугувати доказом винуватості водія у вчинені адміністративних правопорушень.

З урахуванням викладеного, адвокат Пасічник Т.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив суд у своєму клопотанні закрити справу про адміністративне правопорушення щодо останнього.

У судовому засіданні адвокат Пасічник Т.В. підтримав своє клопотання та додав, що підстава зупинки було неправомірна, оскільки доказів перебування машини у розшуку не має. Також зазначив, що у цьому році щодо ОСОБА_1 вже було винесено рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, проте суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу інкримінованого адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у свою чергу пояснив, що у день складання протоколу приїхав на день народження своєї доньки та чекав гостей на парковці, транспортним засобом він не керував. Від проходження медичного огляду відмовився, оскільки у його доньки було день народження, також вважав зупинку поліцейськими неправомірною, а всі наступні вимоги співробітників поліції незаконними.

При прийнятті остаточного рішення у справі суд досліджує докази, які знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол серії ЕПР №113336 від 17.08.2024; відео з бодікамер патрульної поліції; направлення на огляді водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.2024, який було складено щодо ОСОБА_1 ; рапорт співробітників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своєму клопотання адвокат Пасічник Т.В. посилається на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, свідчить про те, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, факту керування транспортного засобу, факту його зупинки.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є правомірною, у зв`язку із відсутністю факту керування останнім транспортним засобом, відсутність правомірної зупинки ОСОБА_1 .

Зокрема, сторона захисту посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази які б вказували на те, що ОСОБА_1 були допущені будь-які правопорушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. У зв`язку з цим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати.

Суд наголошує, що підстави для зупинки транспортного засобу визначені п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», зокрема, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, вищевказана вимога зупинення транспортного засобу є правомірною, а також неодноразово була роз`яснена ОСОБА_1 .

Щодо твердження адвоката Пасічника Т.В. та ОСОБА_1 безпосередньо про те, що останній не керував транспортним засобом, співробітниками поліції було показано фрагмент запису з відеореєстратора відповідно до якого, особа схожа на ОСОБА_1 керувала транспортним засобом (06 хв 40 сек відеозапису з боді камер патрульної поліції).

Також, у своїх запереченнях адвокат Пасічник Т.В. зазначив, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції не фіксує момент виявлення правопорушення, в порушення Інструкції «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, а тому такий відеозапис не можна приймати до уваги оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення протоколу.

Як вбачається з п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції створює склад адміністративного правопорушення.

Оскільки судом раніше було встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за порушення п. 2.5. ПДР України, є зафіксований належним чином на боді камери патрульної поліції, оскільки ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, так як склад адміністративного правопорушення, передбачений п.2.5. ПДР України, виникає безпосередньо в момент відмови водія від проходження відповідного огляду на стан того чи іншого сп`яніння.

Окрім цього, адвокат Пасічник Т.В. зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Всупереч твердженням адвоката до матеріалів справи долучене відповідне направлення від на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу складене на ім`я ОСОБА_1 від 17.08.2024, відповідно до якого останній відмовився від проходження огляду.

Далі, адвокат стверджує, що протокол серії ЕПР1 №133336 було складено із порушеннями, а саме: вказано недостовірні відомості щодо ознак наркотичного сп`яніння, недостовірності відомостей щодо роз`яснення з правами та обов`язками ОСОБА_1 (не роз`яснено норми ст. 266 КУпАП, не забезпечено реалізацію права на захист), у зв`язку з відсутністю направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до п. 3, 4 Глави І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, є виражене тремтіння пальців рук. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Відповідно до п. 6 Глави І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, до повноважень співробітників поліції входить саме встановлення ознак наркотичного сп`яніння та запропонувати водієві пройти відповідний огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря. Співробітники поліції самі по собі не встановлюють факт того чи іншого сп`яніння водія, а лише вбачають ознаки, які можуть вказувати на ймовірне сп`яніння останнього та задля достовірності та правдивості встановлення сп`яніння використовують спеціальні технічні засоби або направляють водія до відповідного закладу охорони здоров`я для підтвердження або спростування того чи іншого сп`яніння.

Тому твердження адвоката, що відомості щодо ознак наркотичного сп`яніння є недостовірними суд вважає необґрунтованими.

Як вбачається з відеозапису патрульної поліції Білоцерківському К.О. була надана можливість зателефонувати адвокату та узгодити свої наступні дії. Після телефонної розмови ОСОБА_1 повернувся до співробітників патрульної поліції та почав стверджувати, що він не керував транспортним засобом, та в подальшому на необхідності залучення адвоката не наполягав, що вказує на те, що ОСОБА_1 реалізував своє право на захист.

Також, співробітником поліції, який складав протокол серії ЕПР1 №113336 було роз`яснено вимоги ст. 266 КУпАП України під час повідомлення водієві, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Разом з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №113336, долучено відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу складене на ім`я ОСОБА_1 від 17.08.2024, відповідно до якого останній відмовився від проходження огляду.

Як зазначає у своєму клопотанні адвокат, у відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак всупереч чинному законодавству про адміністративне правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, на що посилається у своєму клопотанні адвокат.

Так, відповідно до абзацу третього пункту першого Розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 КУпАП, абзац п`ятий пункту першого вказаної Інструкції.

Разом з цим, як вбачається з відеозапису з бодікамер патрульної поліції транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , припаркований у належному місці та не порушує вимог ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, відповідно до чого необхідності тимчасової затримки транспортного засобу не має.

Також, у своєму клопотання адвокат посилається на те, що рапорт долучений до матеріалів справи був складений зацікавленою особою капралом поліції Івановим Я., що в свою чергу ставить під сумніви дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи. Окрім того додав, що рапорт не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень (Постанова Верховного Суду України 524/4668/17 від 28.05.2020).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є, зокрема, інші документи.

Рапорт - усне або письмове офіційне повідомлення, в якому стисло, але докладно викладена суть справи. Рапорт, у свою чергу, є додатковою письмовою ілюстрацією тих подій, на які посилається ініціатор протоколу про адміністративне правопорушення для більш об`ємного та всебічного розуміння ситуації, та який є допоміжним документом, що долучається під час формування справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою органів поліції.

Отже, суд звертає увагу, що рапорт сам по собі не є самостійним та безумовним доказом винуватості ОСОБА_1 , а також не є ключовою та необхідною складовою для притягнення до адміністративної відповідальності останнього.

Встановлені судом обставини виявленого правопорушення свідчать про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак складу адміністративногоправопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, а її дії слід кваліфікувати як порушення учасником дорожнього руху, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) відповідно до статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту статті 33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а також особу яка притягається до адміністративної відповідальності, її майновий стан, те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

У відповідності до статті 40-1 КУпАП, частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому винесено постанову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 24, 27, 30, 33, 38, 130, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп .

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.М. Юдіна