П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю секретаря судового засідання - Кравчук А.В., прокурора Соколова А.В., особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , його захисника адвоката Йосипчука О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, який народився в м. Мукачево Закарпатської області, працюючого начальником

штабу - першим заступником командира військової частини в/ч НОМЕР_1 , який проживає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією №185, №186, №187, №188 від 13.08.2024 підполковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_2 в період з 02.04.2024 по 06.04.2024, як суб?єкт відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), у порушення пункту 2 частини 1 статті 28 Закону № 1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо видання Наказу № 25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », зокрема, собі особисто, як начальнику штабу - першому заступнику командира в розмірі 390%, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.

Крім того, підполковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 в період з 02.04.2024 по 06.04.2024, як суб?єкт відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), у порушення пункту 3 частини 1 статті 28 Закону № 1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 05.07.2023 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання військослужбовців в/ч НОМЕР_1 видавши Наказ № 25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », зокрема, собі особисто, як начальника штабу - першому заступнику командира в розмірі 390 %, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

Крім того, полковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 в період з 01.06.2024 по 16.06.2024, як суб?єкт відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), у порушення пункту 2 частини 1 статті 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо видання Наказу № 156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , зокрема, собі особисто, як начальнику штабу - першому заступнику командира в розмірі 390 %, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.

Крім того, полковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_3 в період з 01.06.2024 по 16.06.2024, як суб?єкт відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), у порушення пункту 3 частини 1 статті 28 Закону № 1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 04.06.2024 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання військослужбовців в/ч НОМЕР_1 видавши Наказ № 156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 , зокрема, собі особисто, як начальника штабу - першому заступнику командира в розмірі 390 %, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

Таким чином з протоколів слідує, що полковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та адміністративне правопорушення, та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Розгляд справи було призначено на 29.08.2024, однак в судове засідання ніхто не з`явився, окрім того, 29.08.2024 до суду від ОСОБА_1 поступила заява про надання матеріалів для ознайомлення відкладення розгляду та надання можливості для пошуку адвоката. Враховуючи наведене, суддею вказана заява була задоволена та розгляд справи відкладено до 06.09.2024.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б. від 06.09.2024 в об`єднанні матеріалів справ №308/13497/24 та № 308/13500/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП зі справами про адміністративні правопорушення №308/13589/24, №308/13590/24, №308/13640/24 та № 308/13642/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу, - відмовлено. Також, постановлено матеріали справ №308/13497/24 та № 308/13500/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, передати попередньому складу суду для продовження розгляду справи.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 та за заявою його захисника адвоката Йосипчука О.В. від 06.09.2024, у вказаному судовому засіданні було оголошено перерву до 10.09.2024.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б. від 10.09.2024 справи про адміністративні правопорушення №308/13589/24, №308/13590/24, №308/13640/24 та 308/13642/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу об`єднано та постановлено розглядати в одному провадженні, присвоєно спільній справі №308/13589/24.

10 вересня 2024 року захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокатом Йосипчук О.В. подано до суду письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи, та в яких серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки таких не вчиняв і у справі відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази які б доводили його вину. Ввважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Також, серед іншого зазначено, що викладені в вищезазначених протоколах про адміністративні правопорушення висновки старшого оперуповноваженого в ОВС 2-го відділу (протидії корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майора поліції Вакалюк А.П. про те, що тимчасово виконуючий обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час підписання наказів №25 від 05.04.2024 року та №156 від 04.06.2024 року про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », зокрема, собі особисто, як начальнику штабу - першому заступнику командира в розмірі 390 %, перебував в умовах реального конфлікту інтересів, не повідомивши про це свого безпосереднього керівника та вчинивши дії і прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів, на вимогах закону не грунтуються.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.04.2017 за №1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи», дискреційні повноваження це сукупність прав та обов?язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. З протоколів про адміністративні правопорушення, що складені відносно ОСОБА_1 вбачається, що приватний інтерес ОСОБА_1 у зв?язку з підписанням ним Наказів №25 від 05.04.2024 року та №156 від 04.06.2024 року виражається в можливості отримати заробітну плату в більшому розмірі за рахунок призначення ним собі премії 390% внаслідок прийняття рішення та вчинення дій по підписанню таких наказів. Однак такі висновки майора поліції ОСОБА_2 про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів не грунтуються на законі, є припущеннями.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Пунктами 2, 3 постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, домісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають остійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації (далі - державні органи). Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Дорученням Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 року, зокрема Додатком 1 до вказаного доручення, встановлені фіксовані розміри щомісячної премії за відповідними тарифними розрядами з 01.01.2024 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом (призовом) на посадах рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу відповідно до їх тарифного розряду.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.03.2022 року №1 полковника ОСОБА_3 , відповідно до розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 07.03.2022 №51 майора ОСОБА_1 призначено начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 та встановлено 30 тарифний розряд. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.04.2024 року №92 полковника ОСОБА_3 . відповідно до розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 01.04.2024 № 64 підполковника ОСОБА_1 начальника штабу першого заступника командира полку охорони (в/ч НОМЕР_1 ) призначено начальником штабу - першим заступником командира бригади охорони (в/ч НОМЕР_1 ) та встановлено 38 тарифний розряд. Про це зазначено і в протоколах про адміністративні правопорушення. Згідно Додатку №1 до доручення Міністра оборони України, для тарифного розряду з 21 по 60 встановлений розмір щомісячної премії 390%. Тобто, для тарифного розряду 30, який був встановлений ОСОБА_1 з 08.03.2022 року, та для тарифного розряду 38, який встановлений ОСОБА_1 з 01.04.2024 року, фіксований розмір щомісячної премії становить 390%, який встановлений Додатком 1 до доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 року.

Враховуючи недопущення ОСОБА_1 порушень військової дисципліни, йому, як до прийняття ним Наказів №25 від 05.04.2024 та №156 від 04.06.2024 так і після виплачувалася щомісячна премія саме в розмірі 390%, разом з іншими військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , як премія особистого вкладу в загальні результати роботи за відповідний місяць.

Враховуючи, що виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, як то зазначено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260, тимчасово виконуючим обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 05.04.2024 року було підписано Наказ №25, пунктом 2 якого наказано виплатити щомісячну премію військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , відповідно до їх особистого вкладу і загальні результати роботи за березень 2024 року у розмірі від посадових окладів згідно з Додатком 1 до Наказу. Як вбачається з Додатку 1 до Наказу №25 від 05.04.2024 року, який підписано т.в.о. начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_4 , пунктом 2040 підполковнику ОСОБА_1 з 01.03.2024 року вказано розмір щомісячної премії 390%.

04.06.2024 року тимчасово виконуючим обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 було підписано Наказ №156, пунктом 1.2 якого наказано виплатити щомісячну премію військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 , відповідно до їх особистого вкладу і загальні результати роботи за травень 2024 року у розмірі від посадових окладів згідно з Додатком 1 до Наказу. Як вбачається з Додатку 1 до Наказу №156 від 04.06.2024 року, який підписано т.в.о. начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_5 капітаном ОСОБА_4 та начальником стройової частини відділення персоналу (G-1) штабу в/ч НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_5 , пунктом 1920 підполковнику ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира з 01.05.2024 року вказано розмір щомісячної премії 390%.

Тобто, здійснюючи виконання обов?язків командира в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_1 , в межах наданих йому повноважень, прийняв накази №25 від 05.04.2024 року та №156 від 04.06.2024, якими наказано виплатити щомісячні премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 відповідно до їх особистого вкладу і загальні результати роботи за березень 2024 року та травень 2024 року у розмірі від посадових окладів згідно з Додатком 1 до цих наказів, що були підготовлені та підписані не ОСОБА_1 , а іншими відповідальними за це особами, та в яких зазначено розмір щомісячної премії ОСОБА_1 390% який відповідає фіксованому розміру щомісячної премії для військовослужбовців 30 та 38 тарифного розряду встановленої Додатком 1 до доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 року.

При цьому складені щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення від 13.08.2024 року не містять посилань на будь-який нормативний акт чи розпорядчий документ, яким регламентовано та передбачено необхідність повідомлення в даному випадку останнім свого безпосереднього керівника щодо прийняття ним наказів з питань преміювання військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, при відсутності встановлених конкретних, чітко визначених положеннями чинного законодавства, дискреційних повноважень у ОСОБА_1 на подання повідомлення до свого безпосереднього керівника щодо прийняття ним наказів з питань преміювання військовослужбовців, не може йти мова про перебування ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів, а відтак, і про наявність у його діях правопорушень, пов?язаних з корупцією.

В той же час, відповідно до вказаних роз?яснень Національного агентства з питань запобігання корупції №11 від 13.06.2022, «конфлікт інтересів під час прийняття керівником рішення про встановлення того чи іншого виду виплати буде відсутній, якщо він зобов?язаний встановити конкретний розмір виплати, і законодавство не дає змоги йому зробити вибір щонайменше з двох чи більше можливих варіантів розмірів виплати (відсутність дискреції)». Тобто, конфлікт інтересів під час призначення собі стимулюючих виплат або при внесенні пропозиції(подання) щодо такого призначення буде відсутній тоді, коли в посадовця відсутні дискреційні повноваження, якщо це фіксовані виплати, передбачені, законами, постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами. При цьому розмір премії військовослужбовцям є визначеним нормами конкретного нормативно-правового акту, а саме наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а також відповідно до доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 та Додатком 1 до нього, встановлено з 01.01.2024 військовослужбовцям з тарифним розрядом з 30 по 60 щомісячну премію у розмірі 390%.

Із зазначеного слідує, що за відсутності у ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень та порушень військової дисципліни у місяці преміювання, тобто у березні та травні 2024 року, він мав отримати премію за березень 20204 року та травень 2024 року саме в розмірі 390%, визначеному Додатком 1 до доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024, а не у будь-якому іншому розмірі, оскільки такий механізм виплати премії прямо визначений законодавством. Визначальним для встановлення премії, визначеного рішенням Міністра оборони України, є саме відсутність у військовослужбовця, що преміюється, дисциплінарних стягнень та порушень військової дисципліни у місяці преміювання.

З урахуванням наведеного, зазначена в додатках 1 до наказів №25 від 05.04.2024 року та №156 від 04.06.2024 року щодо преміювання начальника штабу - першого заступника командира підполковника ОСОБА_1 в розмірі 390 % від посадового окладу не може розцінюватися як оцінка роботи військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , в тому числі і своєї, чи використання ним своїх дискреційних повноважень, а лише як інформація, яка констатує факт відсутності у військовослужбовців, зазначених у таких додатках, в тому числі і у нього, дисциплінарних стягнень та порушень військової дисципліни у березні 2024 року та травні 2024 року. Відсутність дисциплінарних стягнень чи порушень військової дисципліни не може у будь- якому разі розцінюватися як оцінка своєї роботи. Таким чином, можливість впливу на зміст наказу про встановлення премії за березень 2024 року та травень 2024 року та на розмір премії, у тимчасово виконуючого обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 була відсутня, що, в свою чергу, вказує на відсутність конфлікту інтересів, а також на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, пов?язаних з корупцією.

До заперечень додано копію Доручення Міністра оборони України Рустем Умєрова №183/уд від 16.01.2024, Додаток 1 до доручення Міністра оборони України про розміри щомісячної премії за відповідними тарифними розрядами з 1 січня 2024 року; копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 №626 від 01.06.2023 з Додатком 1 до вказаного наказу, №808 від 05.07.2023 з Додатком 1 до наказу, №996 від 05.08.2023 з Додатком 1 до наказу, №389 від 05.03.2024 з Додатком 1 до наказу, №210 від 05.05.2024 з Додатком 1 до наказу, копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №217 від 04.08.2024 з Додатком 1 до наказу.

Прокурором в судовому засіданні 10.09.2024 подано письмовий висновок, який долучено до матеріалів справи, у якому серед іншого зазначено що для констатації реального конфлікту інтересів необхідно встановлення одночасно таких складових: приватний інтерес; службові/представницькі повноваження; суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Вказана, що підполковник ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов?язки командира в/ч НОМЕР_2 або обіймаючи посаду начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 , є військовою посадовою особою Збройних Сил України та суб?єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VI, у тому числі обмеження та зобов?язання, передбачені цим законом.

3 огляду на визначення поняття «приватний інтерес», наведене у ст. 1 Закону, існують достатні підстави констатувати, що ОСОБА_1 під час підписання наказу № 25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_5 », та наказу №156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 мав приватний інтерес, який полягав у бажанні покращити собі матеріальне забезпечення.

Командир в/ч НОМЕР_5 , є військовою посадовою особою Збройних Сил України та суб?єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, у тому числі обмеження та зобов?язання, передбачені цим законом. За таких обставин, під час підписання наказів щодо себе, у ОСОБА_1 виникла суперечність між його приватним інтересом і службовими повноваженнями. Наявний приватний інтерес у цьому випадку не дає змоги начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 та тимчасово виконуючи обов?язки командира в/ч НОМЕР_1 об?єктивно оцінити свою роботу, тому реалізація наведеного повноваження стосовно нього здійснюватиметься в умовах реального конфлікту інтересів. Вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об?єктивність та неупередженість прийняття рішення.

ОСОБА_1 відповідно до своїх повноважень, які є дискреційними, має можливість самостійно прийняти рішення щодо військовослужбовців Т0950 про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначає їхні посадові обов?язки. Слід зазначити, що особа, приймаючи рішення про встановлення собі додаткових стимулюючих виплат не може об?єктивно оцінити своєчасність, повноту та сумлінність виконання собою своїх посадових обов?язків, надати неупереджену оцінку своєї ініціативності у роботі, трудовій та виконавській дисципліні. Таким чином, при прийнятті ОСОБА_1 рішення, закріпленого наказом № 25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_5 », наказом № 156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_5 у частині преміювання самого себе, була наявна суперечність між приватним інтересом та його посадовими повноваженнями, яка вплинула на об?єктивність та неупередженість прийняття ним зазначених рішень (відсутність об?єктивного аналізу змісту виконуваної ним роботи, досягнутих результатів, особистого вкладу в загальні результати роботи), що в розумінні Закону є реальним конфліктом інтересів.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1,2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов?язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів та не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Факт неповідомлення про зазначені обставини ОСОБА_1 підтверджується листом адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 518/3537 від 02.07.2024, в якому зазначено, що від начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 01.07.2024 повідомлень про наявність конфлікту інтересів не надходило. Одночасно було отримано лист керівника управління документообігу та контролю Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_6 у якому зазначено, що звернень від начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_4 полковника ОСОБА_1 щодо наявності у нього конфлікту інтересів до Національного агентства з питань запобігання корупції не надходило.

Зазначено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальнику штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 та тимчасово виконуючи обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб?єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, 21.11.2022 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав наказ №25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », наказ № 156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією є юридична адреса Військової частини НОМЕР_1 , а саме: АДРЕСА_2 , оскільки обов?язки, передбачені статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» виникли у ОСОБА_1 у зв?язку із виконанням ним повноважень на посадах начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 та тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 .

Також, під час вирішення питання щодо визнання винуватості особи та призначення покарання необхідно врахувати характеристику ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності за порушення антикорупційного законодавства не притягувався. Обставин, що обтяжують чи пом?якшують відповідальність цієї особи не встановлено.

Прокурор підтримав поданий висновок в повному обсязі, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП і його вина доводиться зібраними у справі доказами. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та призначити стягнення у межах санкції відповідних статтей.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.09.2024 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП заперечив, підтримав подані захисником заперечення. Зазначив, що дійсно у вказані у протоколах періоди тимчасово виконував обов`язки командира в/ч НОМЕР_2 та підписував наказ №25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_5 », та наказ №156 від 04.06.2024, яким встановлено надбавки та премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , однак в наведених наказах його прізвища не було. Вказані накази були підготовлені та погоджені уповноваженими на те посадовими особами, а в подальшому надані йому на підпис. Додатки до вказаних наказів він не готував, та такі не підписував. Зазначив, що умислу призначати собі премію у нього не було. Також зазначив, що премія в розмірі 390% йому була встановлена відповідно до його розряду на підставі доручення Міністра оборони України №183/уд від 16 січня 2024. Ввважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На адресу суду 10.09.2024 від заступника ДСР НПУ ОСОБА_7 поступив лист, в якому зазначено що у протоколах №186 та №187 відносно ОСОБА_1 виявлено помилку в даті його народження, замість вірної ІНФОРМАЦІЯ_1 помилково зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , та просять правильним вважати дату народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання 19.09.2024 та 23.09.2024 не з`явився прокурор, при цьому до суду 19.09.2024 та 23.09.2024 були подані клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Харлапова Андрія про перенесення розгляду справи через зайнятість, які було задоволено.

Захисник ОСОБА_8 адвокат Йосипчук О.В. в судовому засіданні 30.09.2024 підтримав подані письмові пояснення, зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, та просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши висновок прокурора, пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За вимогами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Відповідно до п. 12 ст. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Відповідно до Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Командир бригади зобов`язаний: підтримувати бригаду у бойовій та мобілізаційній готовності; керувати бойовою підготовкою і вихованням особового складу; забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; керувати розробленням і виконанням планів бойової та мобілізаційної готовності і бойової підготовки, особисто розробляти план раптової перевірки бойової готовності; своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки та професійної діяльності військовослужбовців, організації заходів з морально-психологічного забезпечення; особисто керувати кадровою роботою, затверджувати кандидатів на вищі посади та для вступу до військових навчальних закладів.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З огляду на викладене, підполковник ОСОБА_1 як начальник штабу -перший заступник командира в/ч НОМЕР_1 та тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується відповідними наказами, є військовою посадовою особою Збройних Сил України, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, а також наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Таким чином, згідно п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", посада командира військової частини НОМЕР_1 віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України, який він зобов`язаний виконувати, в тому числі вимоги зазначені у ст. 28 Закону, та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок).

Пунктами 2 та 3 розділу І Порядку визначено, що грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.п. 1-3, 5, 7 розділу розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;

у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;

у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;

у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму, що перевищує п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності,- за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;

у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.

Виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, оскільки дискреційна влада (від франц. discretionnaire - залежний від власного розсуду) - спосіб реалізації публічної влади, за яким відповідний суб`єкт влади (орган чи посадова особа) застосовує надані йому в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами, а тому з вищезазначеного можливо зробити висновок що законами України командирам усіх рівнів надано певний обсяг дискреційних повноважень.

Крім того, дорученням Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 року, зокрема Додатком 1 до вказаного доручення, встановлені фіксовані розміри щомісячної премії за відповідними тарифними розрядами з 01.01.2024 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом (призовом) на посадах рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу відповідно до їх тарифного розряду.

При цьому, суддею враховується, що ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ч. 1) та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (ч. 2).

Відповідно до п.2 примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для встановлення в діянні особи складу вказаних адміністративних правопорушень вирішальним є встановлення наявності реального конфлікту інтересів.

У Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010р. (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) зазначено, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Таким чином, при розгляді даної категорії справ, обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні. Так, обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, але ж і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 11 Закону серед повноважень НАЗК передбачено також надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Таким чином, роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК мають офіційний характер та підлягають врахуванню при застосуванні норм антикорупційного законодавства.

21.10.2022р. НАЗК видано Методичні рекомендації № 13 "Щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції" (знаходяться у вільному доступі, розміщенні на офіційному сайті НАЗК). В зазначених Рекомендаціях уповноважений законом орган (НАЗК) надав офіційні роз`яснення та сформулював правову позицію держави щодо визначення понять і термінів, які стосуються питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також зорієнтував уповноважені на боротьбу із корупцією органи на відокремлення типових ситуацій, в умовах яких міститься склад конкретного корупційного адміністративного правопорушення, в тому числі і передбачений відповідними частинами статті 172-7 КУпАП, від обставин, які виключають подію та склад такого правопорушення.

Так, п. 2.3 Методичних рекомендацій роз`яснює, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

На підтвердження цієї позиції НАЗК посилається на:

- Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, де зазначено, що "дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин";

- Методологію проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017р. № 1395/5 "Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи", де зазначено, що дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта (див. пп. 2.3.1 Рекомендацій).

Одночасно, в цьому підпункті Рекомендацій НАЗК наводить "Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення".

При цьому, науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, підготовлений 01.03.2018р. за дорученням Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, відповідно до якого дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

У пункті 2.5 Рекомендацій НАЗК, відокремлюючи поняття потенційного та реального конфлікту інтересів, роз`яснив, що при реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.

В Роз`ясненні щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці № 11 від 13.06.2022р. НАЗК зазначає, що конфлікт інтересів під час прийняття керівником рішення про встановлення того чи іншого виду виплат буде відсутній, якщо він зобов`язаний встановити конкретний розмір виплати, і законодавство не дає змоги йому зробити вибір щонайменше із двох чи більше можливих варіантів розмірів виплати (відсутність дискреції). За роз`ясненнями НАЗК, відсутність в такому випадку реального конфлікту інтересів пояснюється тим, що при прийнятті відповідного рішення у керівника державного органу відсутня дискреція щодо визначення розміру вказаної надбавки.

Таким чином, правовідносини, що є предметом правової оцінки у даній справі, підлягають аналізу з урахуванням наведеного роз`яснення НАЗК.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №185, №186, №187, №188 від 13.08.2024; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №25 від 05.04.2024 «Про встановлення надбавок та премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; Додаток 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 року №25, в якому під номером 2040 вказаний начальник штабу-перший заступник командира ОСОБА_1 , та % премії від посадового окладу - 390%, вказаний Додаток підписаний тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №91 від 31.03.2024; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 97 від 06.04.2024; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №156 від 04.06.2024 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; Додаток 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2024 року №156, в якому під номером 1920 вказаний начальник штабу-перший заступник командира ОСОБА_1 , та % премії від посадового окладу - 390%, вказаний Додаток підписаний тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 та начальником стройової частини відділення персоналу ОСОБА_11 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №152 від 31.05.2024; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 168 від 16.06.2024; відповідь голови Адміністрації Державної спеціалізованої служби транспорту №518/3537 від 02.07.2024; відповідь Національного агенства з питань запобігання корупції №93-06/48641-24 від 03.07.2024; відповідь командира військової частини НОМЕР_1 №1661/7 від 26.07.2024; довідку про склад сім`ї №304 від 26.07.2024; копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2023 року у справі №308/9844/ копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №1 від 08.03.2022, з якого слідує, вважати призначеним до військової частини НОМЕР_1 : майора ОСОБА_1 , начальником штабу-першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 , ВОС 0210002, 30 тарифний розряд; копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №92 від 01.04.2024, яким підполковника ОСОБА_1 начальника штабу-першого заступника командира полку охорони призначено начальником штабу першим заступником командира бригади охорони, ВОС 0210002, 38 тарифний розряд; письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.07.2024; обов`язки начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , затверджені 10.03.2022 року; витяг з послужного списку полковника ОСОБА_1 ; довідку військової частини НОМЕР_1 №993/8 від 13.07.2024 про періоди перебування ОСОБА_1 у відрядженні, лікарняному, відпустці у період з 01.01.2023 до 13.07.2024 та довідку №992/24 від 13.07.2024 про заробіток ОСОБА_1 з січня 2023 по червень 2024.

Як слідує з матеріалів справи, нарахування та виплата премій військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 здійснювалась відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р., та доручення Міністра оборони № 183/уд від 16.01.2024 року за відповідними тарифними розрядами військовослужбовців і мають фіксований характер.

Таким чином, розмір щомісячних премій військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 відповідно до їх особистого вкладу і загальні результати роботи, встановлені відповідно до Доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 та нараховувалися у відповідності до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р. При цьому розмір щомісячних премій військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 відповідно до їх особистого вкладу і загальні результати роботи, мали фіксований характер, їх розмір та виплата не могли коригуватися будь-яким окремим рішенням ОСОБА_1 .

З матеріалів справ слідує, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.03.2022 року №1 полковника ОСОБА_3 , відповідно до розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 07.03.2022 № 51 майора ОСОБА_1 призначено начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 та встановлено 30 тарифний розряд. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.04.2024 року №92 полковника ОСОБА_3 відповідно до розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 01.04.2024 №64 підполковника ОСОБА_1 начальника штабу першого заступника командира полку охорони (в/ч НОМЕР_1 ) призначено начальником штабу-першим заступником командира бригади охорони (в/4 Т0950) та встановлено 38 тарифний розряд. Наведене зазначено і в протоколах про адміністративні правопорушення.

Згідно Додатку №1 до доручення Міністра оборони України, для тарифного розряду з 21 по 60, встановлений розмір щомісячної премії в розмірі - 390%. Відтак, для тарифного розряду 30, який був встановлений ОСОБА_1 з 08.03.2022 року, та для тарифного розряду 38, який встановлений ОСОБА_1 з 01.04.2024 року, фіксований розмір щомісячної премії становить 390%, який встановлений Додатком 1 до доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 року.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи вищезазначені докази, з урахуванням норм чинного законодавства України та роз`яснень НАЗК, слід зазначити, що матеріали справ не містять жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 підписуючи накази №25 від 05.04.2024 та №156 від 04.06.2024 щодо виплат щомісячних премій військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , в тому числі собі, діяв з прямим умислом з метою задоволення свого корисливого чи особистого інтересу.

Також матеріали справ не містять жодних доказів які б свідчили, що ОСОБА_1 в силу приписів чинного законодавства, не мав права на отримання щомісячних премій, чи що розміри останніх відрізнялися від розмірів щомісячних премій, які отримані іншими військовослужбовцями аналогічного тарифного розряду відповідної частини та за відповідний період.

Між тим, матеріалами справ не доведено і те, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків. А самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , не можуть бути доказом його вини, хоча норми КУпАП і визнають протокол у якості доказу в справах про адміністративні правопорушення, однак таке є порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол - це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia", рішення від 30.05.2013р.) та "Карелін проти Росії" ("Karelinv.Russia", рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколах про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

З огляду на вищевикладене вважаю провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст.7, 9, 172-7, 245, 247, 251, 252, 280, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-7 та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило