Справа № 454/4670/23 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/1221/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Оліщука Василя Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Бідненка Василя Миколайовича з доповненнями адвоката Оліщука Василя Петровича на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, провадженням у справі за якими закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді Водій ОСОБА_2 , 13.10.2023 о 23 год 00 хв в порушення вимог п. 2.3 б, 2.10 а, 2.10 є ПДР України, на автодорозі сполучення с. Поториця - с. Бендюга, Червоноградського району, керуючи автомобілем марки «Вольво», р.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не дотримався безпечного інтервалу під час обгону, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шевроле», р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та після ДТП залишив його місце.

Крім цього, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Вольво», р.н.з. НОМЕР_1 , 13.10.2023 о 23 год 00 хв на автодорозі сполучення с. Поториця - с. Бендюга, Червоноградського району вчинив ДТП, після чого вживав алкогольні напої. Від проходження освідування на стан сп`яніння водій у медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер» водій відмовився.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, захисник Бідненко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року в справі № 454/4670/23 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 с. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник покликається на передчасність винесеної постанови, порушення норм процесуального права та неправильному застосуванні норм КУпАП. На думку сторони захисту суд першої інстанції не дослідив фактичні обставини справи і не надав належної оцінки доказам, що понесло за собою необґрунтоване, незаконне та передчасне рішення.

Зокрема, адвокат Бідненко В.М. звертає увагу на наступне.

26 лютого 2024 року від Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області на адвокатський запит щодо встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди надійшла відповідь, згідно з якою схема ДТП не складалась і жодних відомостей про те, чи дійсно була ДТП за участю ОСОБА_1 , не має. Натомість було надіслано протокол, складений на підставі домислу учасника руху ОСОБА_3 .

Зазначає, що експерти Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не змогли за відсутності будь-якого доказу підтвердити наявність ДТП 13 жовтня 2023 року.

Вказує, що дії патрульної поліцейською Олійник не були критично оцінені, адже вона проігнорувала відеозапис із відсутністю факту пошкодження автомобіля і той факт, що розташування дзеркал обох автомобілів відрізняються майже на 30 см. Суд першої інстанції проігнорував складання протоколу, який ґрунтується на сумнівах та припущеннях працівника поліції.

У поданих доповненнях захисник просить оскаржувану постанову скасувати, та закрити провадження у справ у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання апеляційної інстанції захисник адвокат Бідненко В.М. не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від таких не надходило. Окрім цього ОСОБА_1 та захисник Оліщук В.П. не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника Оліщука В.П. на підтримку апеляційної скарги з доповненнями, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями слід задоволити, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність, яка передбачена ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про закриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків в межах яких може бути накладене адміністративне стягнення на ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року, після закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, водій ОСОБА_2 , 13.10.2023 о 23 год 00 хв в порушення вимог п. 2.3 б, 2.10 а, 2.10 є ПДР України, на автодорозі сполучення с. Поториця - с. Бендюга, Червоноградського району, керуючи автомобілем марки «Вольво», р.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не дотримався безпечного інтервалу під час обгону, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шевроле», р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та після ДТП залишив його місце.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Сокальського районного суду Львівської області від 20 грудня 2023 року за клопотанням захисника Бідненка В.М. призначено у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до листа Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, у якому повідомляється про неможливість проведення судової експертизи від 22.03.2024 № СЕ-19/114-24/1197-ІТ у зв`язку із ненадходженням схеми місця ДТП, фототаблиці ДТП, а також повного комплексу необхідних вихідних даних, відтак є неможливим проведення даної експертизи.

20.09.2024 до суду апеляційної інстанції, захисником Оліщуком В.П. долучений до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, з якого слідує, що для дослідження надані транспортні засоби: автомобіль марки «Chevrolet Epica» Vin-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 (станом на 13.10.2023 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), та автомобіль марки «Volvo 960» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Огляд був здійснений за адресою: с. Поздимир, вул. Богдана Хмельницького,4, Червоноградський район, Львівська область, в присутності ініціатора проведення експертизи та власників транспортних засобів.

На представлених експерту транспортних засобах відсутні ознаки (сліди), які б свідчили про взаємне контактування між зовнішнім лівим дзеркалом автомобіля марки «Chevrolet Epica» Vin-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 (станом на 13.10.2023 реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та зовнішнім правим дзеркалом автомобіля марки «Volvo 960» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при попутному русі в момент виконання обгону останнім.

Отже, враховуючи висновок транспортно-трасологічної експертизи № 24-3194-Е від 09.09.2024 в сукупності з іншими матеріалами справи, а зокрема відсутністю схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, первинними поясненнями ОСОБА_3 , наданими поліцейським, зафіксованими відеозаписом події, яка повідомила, що оглянувши з чоловіком автомобіль «Chevrolet Epica» реєстраційний номер НОМЕР_2 - будь яких пошкоджень на її транспортному засобі немає, що спростовує усі сумніви щодо факту можливої дорожньо-траснпортної пригоди за участі ОСОБА_1 та дає підстави стверджувати, що така ДТП взагалі не мала місце.

Відтак, наявні в матеріалах справи докази неможливо визнати належними та допустимими й складеними у відповідності до вимог законодавства.

Таким чином, вважаю, що внаслідок судового розгляду не було поза розумним сумнівом доведено вину ОСОБА_1 у пошкодженні автомобіля потерпілої внаслідок порушення правил дорожнього руху при керуванні автомобілем. Тому, є недоведеним висновок судді 1-ї інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно є недоведеним склад правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цих правопорушень є факт вчинення правопорушником ДТП, місце якого він покинув та після якого вжив алкоголь.

Так, відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення факту вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі після ДТП за її участі або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що підлягає закриттю і адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки вказане адміністративне правопорушення є похідним від адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за яким встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а отже виключає його адміністративну відповідальність й за вживання водієм транспортного засобу після ДТП алкогольних напоїв, оскільки за фактом даного ДТП, зібраними по справі доказами, не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бідненка Василя Миколайовича з доповненнями адвоката Оліщука Василя Петровича - задоволити.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк