ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5472/24 Головуючий в 1 інст.Вайнраух Л.А.
Провадження №33/807/665/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Середи А.А., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 15 травня 2024 року о 16-55 годині в м.Запоріжжі, по вул.Ігоря Сікорського, біля буд.315, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Nissan Leaf", д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування водій відсторонений, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Окрім того, вказує, що працівники поліції не пропонували йому проїхати до медичного закладу і пройти там відповідний огляд на сп`яніння та від такого огляду він не відмовлявся.

Зауважує, що обставини, які викладені в акті огляду, не відповідають дійсності, оскільки працівник поліції ще до спілкування з ним вказав на наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейський не просив зробити видих повітря з порожнини рота, він знаходився на сидінні біля керма та не виходив з автомобіля і спілкування між ними в цей момент не було.

Звертає увагу на те, що акт огляду йому не вручався. В акті огляду відсутня дата його складання, поліцейські не надавали йому для ознайомлення акт огляду, а він, відповідно, не відмовлявся від його підпису.

Наголошує на тому, що зі змістом направлення він також не ознайомлювався, відомості, викладені в цьому документі, не відповідають дійсності.

Апелянт стверджує про те, що 15 травня 2024 року в момент зупинки транспортного засобу він не перебував у стані сп`яніння, а погано себе почував, оскільки в цей день приблизно о 16:00 годині отримав травму голови (забій м`яких тканин голови), що підтверджується медичною документацією, яка долучена до матеріалів справи. У зв`язку з поганим самопочуттям він вирішив повернутися в м.Запоріжжя та відвідати лікаря. Прийом лікаря відбувся наступного дня, оскільки у вечірній час доби він був відсторонений від керування транспортним засобом і не зміг в робочий час дістатися до лікарні.

Зазначає, що поліцейський, в порушення п.5 розділу II Інструкції №1452/73, перед проведенням огляду на стан сп`яніння не інформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та не роз`яснив про можливість ознайомитися з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Середи А.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №645990 від 15 травня 2024 року, з якого убачається, що 15 травня 2024 року о 16-55 годині в м.Запоріжжі, по вул.Ігоря Сікорського, біля буд.315, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Nissan Leaf", д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування водій відсторонений, про повторність попереджений;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 ;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 травня 2024 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Його захисник-адвокат Середа А.А. при розгляді справи в суді першої інстанції просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Середа А.А. навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не пропонували йому проїхати до медичного закладу і пройти там відповідний огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. У зв`язку із чим, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу. Вказаним відеозаписом зафіксовано, що після згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 прослідувати до службового транспортного засобу для того, щоб провести процедуру огляду останнього, на що ОСОБА_1 не надавав конкретної відповіді. Далі працівник поліції розпочав процедуру проведення огляду, вставив одноразовий мундштук в спеціальний технічний прилад Драгер, здійснив контрольний забір повітря та надав цей засіб ОСОБА_1 для проходження огляду. Вказаним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не виконував вказівок поліцейського щодо порядку проходження огляду за допомогою вказаного технічного приладу та фактично його поведінка свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

При цьому, ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами, серед іншого і відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те що обставини, які викладені в акті, огляду не відповідають дійсності, оскільки працівник поліції ще до спілкування з ним вказав на наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що в акті огляду відсутня дата його складання, акт огляду йому не вручався та не надавався для ознайомлення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

В матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (арк.2).

В вищевказаному акті зазначено, що огляд працівниками поліції був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 . Від підпису ОСОБА_1 також відмовився.

Відомості з вищевказаного акту повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи та істотних суперечностей з цими матеріалами не мають.

Жодних сумнівів не виникає в тому, що цей акт стосується саме цієї справи. Окрім того, вказаний акт оформлений на бланку встановленого зразка.

Також, у бланку вищевказаного документу взагалі відсутня відповідна графа для внесення відомостей, про які вказує апелянт, а саме дати його складання.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції перед проведенням огляду на стан сп`яніння його не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та не було роз`яснено про можливість ознайомитися з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як зазначалось вище, зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи апелянта про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/5472/24