КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2984/2024 Постанова винесена суддею Павленко О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Вернигори Л.Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника Вернигори Л.Г. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 12 грудня 2023 року о 23 год. 30 хв. на вул. Моринецькій, 3 в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Вернигора Л.Г. вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд допустив спрощений підхід до розгляду даної справи, не дослідив матеріали адміністративної справи у повному обсязі, не вислухав позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не надав змоги подати докази, що підтверджують факт відсутності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

А саме зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи. В матеріалах справи наявна судова повістка про виклик до суду, яка нібито була направлена ОСОБА_1 , однак даний факт не підтверджується жодними доказами, зокрема не має жодного підтвердження, що така повістка була дійсно направлена та вручена останньому.

Крім того, у судовій повістці, долученій до матеріалів справи, в частині розписки, відсутній підпис особи, яка отримала даний документ, що підтверджувало б належне вручення. Саму постанову Подільського районного суду від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав через застосунок «Дія», звідки і дізнався, що розгляд справи відбувся без його присутності, що порушує його законні права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП є підставою для скасування постанови.

Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 доведена повністю та підтверджується матеріалами справи, а саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, доведена повністю та підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини з місця події. Однак, в зазначених матеріалах справи відсутні жодні докази того факту, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

В протоколі поліцейські вказують, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має ознаки алкогольного сп`яніння. Звідки можна зробити висновок, що судом проведено неналежне дослідження доказів. Суд першої інстанції у своєму рішенні виклав фабулу правопорушення, яка відрізняється від зазначеної в протоколі, що свідчить про порушення права на захист особи, яка притягається до відповідальності, так як суд вийшов за межі встановлені протоколом про адміністративне правопорушення, що в справах про адміністративне правопорушення є неприпустимим.

Дані обставини вказують на той факт, що суд має на меті заплямувати ділову репутацію ОСОБА_1 , у зв`язку з упередженим ставленням до особи останнього та неналежним проведенням розгляду справи.

Оскільки рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, а, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, апелянт вважає, що постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року має бути скасовано, а провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, хоча в самому ж протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 525590 вказано, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Подільському районному суді м. Києва, однак в матеріалах справи не має жодного доказу який би підтверджував про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, як наслідок він ознайомився з винесеною постановою після отримання сповіщення на електронну адресу, а саме 01 березня 2024 року. 04 березня 2024 року між захисником і ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги. 08 березня 2024 року захиснику, як представнику ОСОБА_1 , було надано змогу ознайомитися з матеріалами справи. В подальшому захисником було складено та направлено до суду апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2024 року було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку. Вказану постанову захисник отримала 03 травня 2024 року.

За наведеного, захисник Вернигора Л.Г. просить визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року поважною та поновити його.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, а його захисник - адвокат Вернигора Л.Г., повідомивши апеляційному суду, що ОСОБА_1 знаходиться в м. Харкові, просила проводити судовий розгляд без його участі. Таким чином, враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Вернигори Л.Г. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року було винесено без участі ОСОБА_1 , а її копію він отримав 01 березня 2024 року, та його адвокатом Вернигорою Л.Г. 12 березня 2024 року було подано апеляційну скаргу, котру 19 квітня 2024 року постановою Київського апеляційного суду м. Києва було повернуто, у зв`язку з пропуском строку на її оскарження та відсутністю відповідного клопотання, та повторно апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення пропущеного строку захисник Вернигора Л.Г. подала 10 травня 2024 року, у зв`язку з чим, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне клопотання задовольнити, поновити захиснику Вернигорі Л.Г. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року, як такий, що пропущено з поважних причин.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних і допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою і будь-яких зауважень та заперечень не містить, відповідно до якого - 12 грудня 2023 року о 23 год. 30 хв. на вул. Моринецькій, 3 в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, котрий також був переглянутий за участю захисника Вернигори Л.Г. і під час апеляційного розгляду, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 він проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема на ньому зафіксовано як працівники патрульної поліції, рухаються за автомобілем, та останній зупинився, заїхавши в тупик, підійшли до автомобіля, поряд з яким вже стоїть ОСОБА_1 і більше нікого в салоні автомобіля не має, ОСОБА_1 просять надати документи та запитують, чому він не зупинився на вимогу поліції та вони його переслідували, на що ОСОБА_1 зазначає, що він все розуміє, сідає в автомобіль та надає документи у застосунку "Дія". Після чого працівники поліції, вказуючи, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» або у лікаря нарколога, однак від проходження огляду ОСОБА_1 відмовляється, зазначаючи, що не бачить у цьому сенсу, бо він же випив. Надалі працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, після складання якого, зачитують його, роз`яснюють права і повідомляють, що справа буде розглядатися в Подільському районному суді м. Києва та те, що ОСОБА_1 відстороняють від подальшого керування автомобілем. ОСОБА_1 від підписання протоколу та надання пояснень відмовився.

При цьому зафіксовані на відеозаписі відомості жодним чином не ставлять під сумнів, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 , попри зазначені ним в подальшому в ході спілкування з працівниками поліції твердження, що він не був за кермом, які вочевидь не відповідають дійсності, адже, окрім посилання, що автомобіль належить йому, на будь-яку іншу особу, яка б ним керувала, не вказує, яким чином опинився в м. Києві, при тому, що викликав тверезого водія в м. Ірпіні, який приїхав зовсім нетверезий, не повідомляє, а тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Наведені докази дослідив і суд першої інстанції та надав їм відповідну оцінку, на підставі чого прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та визнав його винуватим у вчиненні даного правопорушення. Сумніву щодо саме таких висновків суду першої інстанції, надані апеляційному суду матеріали не викликають. Таким чином, ті обставини, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, підтверджується зібраними по справі доказами, є очевидною опискою і аж ніяк не свідчать про неповноту розгляду справи.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що судом було грубо порушено процесуальні норми, оскільки судове засідання проведено за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його можливості реалізувати свої права, а саме надати пояснення та докази.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 26.12.2023 року була надіслана судова повістка про його виклик у судове засідання на 9 год. 16 хв. 23.02.2024 року на його поштову адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, адже інших засобів для комунікації ним повідомлено не було.

Однак, даних про вручення ОСОБА_1 судової повістки чи її повернення із зазначенням причин невручення в матеріалах справи не має.

Разом з тим, ОСОБА_1 був присутнім під час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому було зазначено, що розгляд буде здійснюватись Подільським районним судом м. Києва, а тому був обізнаний про існування щодо нього такого протоколу та передачі його до суду, однак у розумні строки, понад два з половиною місяці, не вживав заходів, щоб дізнатися про стан даної справи, що свідчить про його свідоме небажання брати участь в розгляді справи.

На користь цього вказує і той факт, що й на апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув, а захист його прав та інтересів в апеляційному суді здійснює захисник Вернигора Л.Г.

Водночас, що стосується тих тверджень захисника, що розгляд справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_1 призвів до порушення його прав на надання пояснень по суті правопорушення та доказів, то можливість реалізації зазначених прав ОСОБА_1 в повній мірі отримав в суді апеляційної інстанції, проте до апеляційного суду сам не з`явився, а будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його захисником Вернигорою Л.Г. при апеляційному розгляді не надано.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що, хоча суд першої інстанції і розглянув справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 без його участі, але дослідив надані йому докази з точки зору належності та допустимості, на підставі яких дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Також суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Вернигори Л.Г. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника Вернигори Л.Г. залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.