№ 3/229/1516/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м.Дружківка Донецької області, пенсіонерку, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2024 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_1 знаходячись біля будинку по АДРЕСА_2 , скоїла фізичне насильство у відношенні своєї сестри ОСОБА_2 , а саме завдала травму вказівного пальця лівої руки, чим спричинила фізичну шкоду здоров`ю потерпілій, згідно п.3 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе не визнала та пояснила, що 20.04.2024 року психологічне насильство відносно ОСОБА_2 не вчиняла, фізичною розправою або нецензурною лайкою не виражалась. Тілесні ушкодження ОСОБА_2 не спричиняла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 20.04.2024 року приблизно о 18:40годині біля будинку №37 по вул.Купріянова м.Дружківка Донецької області, ОСОБА_1 скоїла домашнє насильство та травмувала вказівний палець лівої руки.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 20.04.2024 року прийшла ОСОБА_1 та між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сталась сварка, в ході якої ОСОБА_1 зі слів ОСОБА_2 пошкодила пальця останньої, однак як саме сталось ушкодження пальця вона не бачила.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 06.04.2024 року, просить застосувати заходи відносно ОСОБА_1 , яка 20.04.2024 року приблизно о 18 годині 40 хвилин біля дому №37 по вул.Купріянова, м.Дружківка Донецької області, скоїла відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, травмувала вказівний палець лівої руки.

Із наданого ОСОБА_2 відео запису вбачається спільна сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, на наданому відео записі відсутні відомості спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 стверджує, що не вчиняла відносно ОСОБА_2 домашнє насильство.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство психологічного чи економічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і раніше були сумісні сварки, що підтверджується провадженнями про адміністративне правопорушення: ЄУН 229/8/24 (3/229/12/2024), ЄУН 229/8764/23 (3/229/4536/2023), ЄУН 229/2448/24 (3/229/1152/2024), ЄУН 229/2781/24., (3/229/1278/2024).

В судовому засіданні встановлено, що дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в даному випадку відсутня, та має місце тривалий конфлікт.

Проте, не кожен конфлікт є насильством у розумінні норм Закону.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та приниження не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом не було встановлено на підставі наданих доказів, що під час конфлікту між ОСОБА_1 , потерпілій спричинено емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або спричинення шкоди психічному здоров`ю.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 20.04.2024 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Грубник