Справа № 352/2120/24
Провадження № 33/4808/970/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, із застосуванням положень ч. 3 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 04 жовтня 2024 року, за межами строку, який встановлений на оскарження судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді не пропущено, оскільки про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 04 жовтня 2024 року.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги враховую наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржену постанову винесено 23 вересня 2024 року, десятиденний строк для подання апеляційної скарги, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, тривав до 03 жовтня 2024 року включно.

Як видно з матеріалів справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду 04 жовтня 2024року (а.п. 43), тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. При цьому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді не заявляє. Твердження апелянта про необхідність рахувати строк на апеляційне оскарження постанови з 04 жовтня 2024 року є необґрунтованими.

Зміст оскаржуваного судового рішення свідчить, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції. Проте йому було достовірно відомо про розгляд справи у суді, оскільки ОСОБА_1 знав про складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.п. 1, 17), від підпису якого він відмовився. Суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи (а.п. 30, 33, 34).

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Оскільки, ОСОБА_1 не заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, ним не доведено наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасно подати апеляційну скаргу, враховуючи те, що строк на оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, вважаю, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, а тому її слід повернути апелянту.

Звертаю увагу, що при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло