Справа № 304/1973/24 Провадження № 3/304/1243/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання Галас Т.Ю., прокурора Бернара В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонерки, державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Малий Березний» Закарпатської митниці (02.09.2022 припинила діяльність), українки, громадянки України,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 обіймаючи у період з 02 липня 2021 року по 02 вересня 2022 року посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Малий Березний» Закарпатської митниці Державної митної служби України (у порядку переведення із Закарпатської митниці Держмитслужби), а отже будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, припинивши згідно з наказом Закарпатської митниці від 30 серпня 2022 року № 767-о державну службу з 02 вересня цього року, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, після припинення такої діяльності, опублікувавши таку на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції 01 лютого 2024 року, тобто після встановленого п. 2-7 Прикінцевих положень Закону спеціального строку для подання декларацій, а саме не пізніше 31 січня 2024 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що з моменту звільнення пройшло багато часу, а тому випустила це питання з уваги.

Прокурор Бернар В.В. у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру санкції частини статті, за якою кваліфіковано її дії.

Суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Суд встановив, що на підставі наказу Закарпатської митниці Державної митної служби України «Про призначення ОСОБА_1 » від 30 червня 2021 року № 331-о ОСОБА_1 02 липня 2021 року призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Малий Березний» Закарпатської митниці у порядку переведення із Закарпатської митниці Держмитслужби (а. с. 12-13).

Наказом від 30 серпня 2022 року № 767-о державну службу ОСОБА_1 припинено та звільнено із посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 МП «Малий Брезний» Закарпатської митниці 02 вересня 2022 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а. с. 14-15).

Відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, державні службовці.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

При цьому пункт 2-7 Прикінцевих положень Закону передбачає, що особи, які у 2022 2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже ОСОБА_1 , будучи з 02 вересня 2022 року звільнена з державної служби, була зобов`язана до 00.00 год 31 січня 2024 року (з урахуванням вимог пункту 2-7 Прикінцевих положень Закону) подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022 рік.

Однак з інформації, що міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за посиланням https://public.nazk.gov.ua/search встановлено, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію, припинивши виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення) за 2022 року лише 01 лютого 2024 року, 21.49 год (а. с. 10-зворот, 11, 36-37, 38-48, 49-50).

Отже вина ОСОБА_1 стверджується протоколом № 180 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30 липня 2024 року, інформацією, що міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; наказами Закарпатської митниці Державної митної служби України «Про призначення ОСОБА_1 » від 30 червня 2021 року № 331-о та «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 серпня 2022 року 767-о; копіями контракту про проходження державної служби № 296 від 25 червня 2021 року та посадової інструкції (дата ознайомлення 02.07.2021); Повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 31380/0/06-24 від 12 березня 2024 року .

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-16 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

З урахуванням обставин справи та особи ОСОБА_1 , яка вину визнала та готова нести покарання, а також позиції прокурора у судовому засіданні, суддя вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах мінімальної санкції частини статті, за якою кваліфіковано її дії, що буде достатньою і необхідною мірою стягнення для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення нею нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.