КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Чубарова Д.В., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Чубарова Д.В. на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді 05 травня 2024 року о 17 годині 20 хвилин в м. Києві по вул. Ревуцького, біля буд. 5-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kawasaki» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі та за допомогою приладу Alcotest drager відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Чубаров Д.В. просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року у справі № 753/9964/24, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ним постанова є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, захисник зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Також, захисник звертає увагу, що з`ясуванню наявності ознак алкогольного сп`яніння та проведенню огляду водія на стан сп`яніння повинна передувати законна зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням особи.

Захисник вважає, що у даному випадку були порушені норми статті 35 Закону України «Про національну поліцію», що мало місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

В контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних засобів просто за бажанням поліцейського.

Оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини». «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України». «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тільки підтверджує той факт, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена без передбачених законом підстав.

Відтак, на думку захисника, направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Чубарова Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527191 від 05.05.2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи захисника про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські прибули на виклик по вул. Ревуцького, 5-а, де перебували охоронець парковки та ОСОБА_1 , який пив алкоголь біля мотоцикла. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що їхати не буде, так як вживав пиво, однак в подальшому сів за кермо та почав рух, але був зупинений поліцейськими.

Отже, поліцейські зупинили мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 у метою припинення правопорушення, оскільки мотоциклом керувала особа, яка вживала алкоголь, а тому поліцейські діяли у відповідності до вимог ст. ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".

Після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому водій згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був виконувати вказівки працівника поліції та пройти в установленому порядку медичний огляд.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, всі складені процесуальні документи відносно нього є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини та твердження про те, що всі здобуті поліцейськими у цій справі докази є недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» є неспроможним, оскільки надані поліцейськими докази стосуються обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та зібрані з дотримання вимог процесуального закону, отже є належними і допустимими.

Суддею районного суду відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , а постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, тому суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, як про це прохав захисник.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Чубарова Д.В. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 753/9964/24

Провадження № 33/824/4799/2024

Головуючий у першій інстанції Заруба П.І.

Доповідач Ковальська В.В.