Постанова

Іменем України

07 жовтня 2024 року

смт Краснопілля

cправа № 578/894/24

провадження № 3/578/540/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Косар А. І. розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа, щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто Суми, Україна; громадянство: України; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України: документ № НОМЕР_1 від 08.07.2020, орган що видав: 5918; РНОКПП: НОМЕР_2 , не працюючий

та установив:

06.09.2024 з Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області до Краснопільського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 194431 від 03.09.2024 щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - «КУпАП»/.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024, головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_2 .

На засідання суду ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 ) не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у передбачений законом спосіб, шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями частини другої статті 268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою. Даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 173-2 КУпАП.

Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надійшло.

Отже суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя уважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній доказів.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 194431 від 03.09.2024 слідує, що 02.09.2024 о 15-00 год. в селищі Краснопілля по провулку Лікарняному гр. ОСОБА_1 вчинив сварку зі співмешканкою ОСОБА_3 , під час якої виражався нецензурною лайкою та ображав, чим завдав шкоди її психологічному здоров?ю.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та гіпотетичної винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції надав такі докази:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за 02.09.2024, з якого слідує, що 02.09.2024 близько 15:00 год. в селищі Краснопілля по провулку Лікарнярному її співмешканець ОСОБА_1 вчинив сварку, ображав її нецензурною лайкою, штовхав, ударив рукою в голову і ногою в ліву ногу, забрав без її дозволу документи та мобільний телефон;

- письмові пояснення від ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 ) за 02.09.2024, з якого слідує, що вона проживає по АДРЕСА_3 зі співмешканцем ОСОБА_1 та двома неповнолітніми дітьми. Вже близько одного місяця ОСОБА_1 свариться з нею з побутових причин, діти при цьому не присутні. 02.09.2024 ОСОБА_1 поїхав з нею в селище Краснопілля на її роботу, чекав на неїх поки вона допрацює, а потім разом пішли додому. По дорозі, ОСОБА_1 почав сваритися з нею через те, що вона в цей день не відповідала йому на дзвінки, потім вихавтив паспорт, ІПН код, банківську карту та телефон, а вона бігла за ним, щоб він їх віддав. Потім штовхнув її у обличчя, вдарив у голову та по нозі, погрожуав фізичною розправою, а також що звільнять на роботі.

- письмове пояснення від ОСОБА_1 за 03.09.2024 з якого слідує, що проживає зі співмешканкою ОСОБА_3 та дітьми. ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, зраджує та витрачає кошти на алкогольнів напої і на грунті цього між ними виникають сварки. 02.09.2024 близько 15:00 год. коли вони разом перебували в селищі Краснопілля по провулку Лікарняному, між ними виникла сварка на грунті її аморального способу життя, при цьому ОСОБА_3 виражалась в його бік неценгзурною лайкою, розірвала йому футболку, а потім віддала йому паспорт, банківську картку та пішла до поліції. Додає, що під час сварки також висловлювався нецензурною лайкою, хапав за руки та відштовхував її від себе.

- копія паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_1 .

Дослідивши в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення також матеріали справи, суд доходить до переконання щодо наступного.

Відповідно до вимог стст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Тож, досліджуючи останній, разом із іншими, додатними до нього матеріалами, суд дійшов до таких висновків.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, зокрема у протоколі про адміністративне правопрушення зазначаються місце, час вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

ДіїОСОБА_1 поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальнівсть за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою юридичну відповідальність.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 194431 від 03.09.2024 складений поліцейським уповноваженого підрозділу поліції без додержання вимог статті 256 КУпАП і не може слугувати належним та допустимим доказов вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Так, норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту також Закон).

Згідно з пунктом 3 частини 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство -форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Про виниклі неприязні відносини між учасниками конфлікту, свідчать письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

При цьому суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Саме по собі психологічне насильство в сім`ї , із числа передбачених статтею 1 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, зокрема, умисність (з наміром досягнення бажаного результату), на що були спрямовані дії останнього по відношенню до потерпілої.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейським уповноваженого відділення поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв?язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що провадження стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 40-1, 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, а також потерпілим протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар