Справа № 694/2473/24
Провадження № 3/694/946/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.10.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

за ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 132257 від 19.09.2024, 18.09.2024 о 16:00 год в с.Кобиляки на перехресті вул.Миру та вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керувала мопедом Ямаха б/н, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, яка сталася на дорозі, не впоралася з керуванням, внаслідок чого впала. При ДТП транспортний засіб отримав технічні пошкодження, чим порушила п.12.1 ПДР. Відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 402530 від 19.09.2024, 18.09.2024 о 16:00 год в с.Кобиляки на перехресті вул. Миру та вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керувала мопедом Ямаха б/н, в результаті чого не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожньої обстановки, скоїла дорожно-транспортну пригоду, так як не впоралась з керуванням. Після чого місце пригоди залишила, чим порушила п.2.10 Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.10.2024 вказані справи про адміністративні правопорушення об`єднане в одне провадження за унікальним номером 694/2473/24, провадження № 3/694/946/24.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона їхала на своєму скутері додому, на перехресті, при повороті на мокрій дорозі її занесло на узбіччя і вона впала разом зі скутером, після чого встала, підняла скутер і поїхала додому. Згодом, стала погано себе почувати, тому мати викликала швидку допомогу, яка її доставила до лікарні, надалі ОСОБА_1 була прооперована. Матеріальної шкоди не завдано, пошкодження отримав лише скутер, на якому пересувалася ОСОБА_1 , та сама ОСОБА_1 .

Заслухавши ОСОБА_1 , оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положення частин першої, другої КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-4 КУпАП полягає в залишенні водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

В даній ситуації мають бути доведеними обставини, відповідно до яких ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна, та залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху до протоколів про адміністративні правопорушення додано: схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2024, рапорт старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області Харченка С.О. від 19.09.2024; письмові пояснення ОСОБА_1 , довідкою чергового лікаря ЕМД КНП «Звенигородської БЛІЛ» від 19.09.2024, заявою ОСОБА_1 про те, що ДТП сталося з її необережності.

Відповідно до положень п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..

Згідно ч. 1 ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За таких обставин, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є шкода, заподіяна іншим особам у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Проте, протокол та матеріали справи не містять відомостей про вид та розмір заподіяної шкоди, тому суд приходить до висновку про недоведеність наявності обов`язкової ознаки об`єктивної сторони у вигляді шкоди.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №402530 від 19.09.2024 та інших матеріалів справи, ОСОБА_1 жодного із перелічених у статті 124 КУпАП порушень не допустила, а лише пошкодила транспортний засіб, яким користувалася сама.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 вiд 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення вiд 18 січня 1978 року у справі Iрландія проти Сполученого Королівства (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи пояснення водія, долучену до справи схему ДТП, суд дійшов висновку про те, що водій не порушував п. 12.1 ПДР України, оскільки встановлено, що водій не міг спрогнозувати та врахувати під час руху, незалежно від швидкості руху та видимості дороги, хоча й вжив всіх необхідних заходів.

При цьому суд враховує й те, що в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження того, що водій перевищила допустиму швидкість руху.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Так, ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу вказаних правопорушень, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 247, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Ю.Смовж