Справа №487/5379/20
Провадження №3-в/487/8/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Нофенко І.Б., про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_2 звернувся до суду із поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В обґрунтування подання зазначає, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2020, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт, постанова була направлена до виконання до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, отримана Центром пробації 22.12.2020 і була прийнята до виконання. За час перебування на обліку порушник до органу пробації не з`явився, місце його знаходження не встановлено, за адресою, що вказана у постанові суду порушник не проживає, квартира продана більше 5 років. Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг ММР ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але в даній квартирі ніхто не проживає понад 5 років.

Просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на підставі ст.80 КК України, застосувавши аналогію закону.

Дослідивши матеріали подання та особової справи №1/2021, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2020, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт, постанова набрала законної сили та була направлена до виконання до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, отримана Центром пробації 22.12.2020 і була прийнята до виконання.

За час перебування на обліку порушник ОСОБА_1 до органу пробації не з`явився, місце його знаходження не встановлено, за адресою, що вказана у постанові суду АДРЕСА_2 порушник не проживає, квартира продана більше 5 років. Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг ММР ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але в даній квартирі ніхто не проживає понад 5 років. Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.04.2024, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, на військову службу за призивом під час мобілізації не призивався, відповідно до відповіді Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 14.06.2024, ОСОБА_1 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4Рекомендації №R(91)1Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло майже чотири роки.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 303, 304 КУПАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.303,304 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_2 , про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт заст. 183-1 КУпАП призначеного постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2020, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя С.М. Афоніна