ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1110/24Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М.
Провадження № 33/817/709/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Прийдуна В.М. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч.3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири) тисячі грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови, 10 серпня 2024 року о 08 год. 00 хв., командир відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 - молодший сержант ОСОБА_1 , перебував за місцем несення служби з ознаками алкогольного сп`яніння, що виявлено інструктором відділення рекрутингу та комплектування першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 - головним сержантом ОСОБА_2 . За наслідком огляду ОСОБА_1 в КНП «Козівська центральна комунальна лікарня» Козівської селищної ради встановлено, що стан алкогольного сп`яніння - 1,2 %о проміле, тобто молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, на особливий період командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду перебував за місцем несення служби в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.172-20 ч.3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Прийдун В.М. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувану постанову Бережанського районного суду від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримав 13 серпня 2024 року, а апеляційна скарга вперше подана 23 серпня 2024 року. Зазначає, що:

огляд ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою з використанням спеціальних технічних засобів та тестів не проводився;

проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я проводилося у відсутності посадової особи;

в матеріалах справи відсутній відеозапис процедури обох етапів огляду або письмові пояснення двох свідків щодо процедури обох етапів огляду;

за результатами огляду лікар закладу охорони здоров`я склав виписку, а не висновок, як того вимагає ст.266-1 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Прийдуна В.М., який просив розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року, то воно підлягає поновленню виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Приписами ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд виходив з того, що його вина цілком доведена та підтверджується відомостями зазначеними у: протоколі серія РТ №3 про військове адміністративне правопорушення за ст.172-20 ч.3 КУпАП від 10 серпня 2024 року; виписці із медичної карти від 10 серпня 2024 року та іншими письмовими доказами.

Однак з таким висновком суду, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серія РТ №3 від 10 серпня 2024 року, ОСОБА_1 інкриміновано те, що він перебував за місцем несення служби у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

При цьому, окрім викладеної в цьому протоколі суті правопорушення, інші матеріали справи не містять жодних відомостей про місце його вчинення, яке з огляду на зміст диспозиції ст.172-20 має істотне значення для кваліфікації дій особи.

Так, ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) появу таких осіб на території військової частини, військових об`єктів в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

В оскарженій постанові суддя навів зміст зазначених положень закону, однак не вказав за якими саме з наведених ознак він кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Так, поза увагою судді першої інстанції залишилось те, що всупереч вимогам ч.1 ст.256 КУпАП конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення (населений пункт, вулиця чи територія військової частини тощо) не зазначено, а вказано лише про вчинення ним порушення "за місцем несення служби", що не відповідає диспозиції ст.172-20 КУпАП, яка передбачає відповідальність за певні діяння лише на території військової частини або військового об`єкту. Також, цієї статтею передбачено відповідальність за певні діяння військовослужбовців незалежно від місця їх вчинення, але за умови, що вони вчиняються під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Викладена у протоколі відносно ОСОБА_1 суть правопорушення є неконкретною, оскільки в ньому не вказано, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби (і яких саме) або перебував у такому стані на території військової частини (і якої саме).

Такі відомості відсутні також і в усіх інших матеріалах, які додані до цих протоколів.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, та не може бути перекладено на суд.

Встановлені вище обставини вказують на існування обґрунтованих сумнівів щодо можливості використання такого протоколу про адміністративне правопорушення, як належного і допустимого доказу вини ОСОБА_1 , оскільки такі порушення і неточності, істотно впливають на можливість встановлення усіх обставин справи.

Крім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що процедура збирання та фіксація доказів у цій справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 , здійснена з істотним порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, зокрема: відсутній висновок лікаря закладу охорони здоров`я за результатами огляду, відеофіксація, передбачена ч.6 ст.266-1 КУпАП не здійснювалася і за відсутності такої, у порушення вимог ч.6 ст.266-1 КУпАП не залучалися свідки огляду, що підтверджується відсутністю їхніх письмових пояснень в матеріалах справи.

Також, положеннями статті 266-1 КУпАП унормовано огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зокрема визначено підстави проведення огляду (ч.1), особа уповноважена проводити огляд та засоби проведення (ч.2-3), наслідки незгоди на проведення огляду уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами (ч.4), порядок складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду (ч.5), підстави застосування спеціальних технічних засобів відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів, залучення до огляду двох свідків (ч.6); порядок направлення на огляд (ч.7); порядок огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби у складі національного контингенту (ч.8); підстави, за яких огляд вважається недійсним (ч.9).

Відповідно до «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» від 12.01.2024 р. (далі - Порядок) огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі - уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (п. 3); огляд проводиться: уповноваженою посадовою особою на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність або лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку (п. 5).

Згідно п. 7 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 32 від 12 січня 2024 року, результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння. У разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння. Акт огляду на стан сп`яніння, проведеного уповноваженою посадовою особою, складається у двох примірниках, один з яких вручається військовослужбовцю/військовозобов`язаному, а другий залишається в уповноваженої посадової особи та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду та згода військовослужбовця/військовозобов`язаного з такими результатами є підставою для його притягнення до відповідальності згідно із законом.

Згідно ч. 6 ст. 266-1 КУпАП під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, нормами вказаної статті визначений певний алгоритм дій та необхідні умови для проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається зі змісту частини 4 та 5 ст. 266-1 КУпАП, у разі проведення огляду в закладі охорони здоров`я, за результатами огляду складається висновок.

В матеріалах справи в порушення вимог ч. 5 ст. 266-1 КУпАП відсутній висновок за результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, натомість наявна виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 10 серпня 2024 року (а.с. 10).

Крім того, під час проведення огляду ОСОБА_1 проігноровано вимогу ч.7 ст.266-1 КУпАП про обов`язкове застосування під час огляду з використанням спеціальних технічних засобів та тестів спеціальних технічних засобів відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів проведення огляду у присутності двох свідків: матеріали справи не містять відеозапису та відсутні пояснення свідків.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскарженої постанови і закриття провадження у цій справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Вовка В.Б. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Прийдуна В.М. - задовольнити.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя