Номер провадження: 33/813/2336/24
Номер справи місцевого суду: 521/7852/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар Максим Олександрович, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 36-37).

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар Максим Олександрович, звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанову винесено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянтка вказує, що представниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду та зазначено лише про подальше складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, після консультування останньої з чоловіком на прохання проїхати до медичного закладу з метою проходження відповідного огляду, поліцейським було відмовлено та наголошено на тому, що апелянтка може сама поїхати та здати біоматеріал для дослідження. Судом першої інстанції в свою чергу, не було належним чином досліджено наданий до матеріалів справи відеозапис, та проігноровано зафіксовані порушення у діях представника поліції. Разом з тим, звертає увагу суду, що наявне у матеріалах справи направлення до медичного закладу на проходження відповідного огляду не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 53-57).

В судовому засіданні апелянт та її адвокат апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_1 пояснила, що в зв`язку з виниклою фізіологічною потребою вона поспішала до туалету та не зупинилась на вимогу інспектора поліції. Через те, що вона соромилась причини не зупинки, вона не повідомляла про це, хоча всі обставини, які підтверджують її пояснення є на відеозапису. Зокрема, те, що вона не приховувалась, не кидала транспортний засіб, а зупинку зробила в першому відомому їй місці де знаходився туалет тобто на кладовищі, яке було розташовано напроти місця мобільного посту працівників патрульної поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта - ОСОБА_1 та її адвоката Бондар М.О., оглянувши в залі судового засідання відеозапис події, приєднаного до матеріалів справи, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що вина останньої підтверджена зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 732027 від 25.04.2024 року; відеозаписом фіксації вчинення правопорушення, який доданий до протоколу серії ААД № 732027 від 25.04.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу.

Також суд першої інстанції посилався на те, що з відеозаписів, наявних в матеріалах справи вбачається, що після зупинення працівниками поліції автомобіля під управлінням ОСОБА_1 , на питання співробітника поліції щодо вживання наркотичних засобів відповіла ствердно, поводилась агресивно, їй було запропоновано пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я, на що вона відмовилася від проходження такого огляду. Суд першої інстанції відхиляючи доводи ОСОБА_1 та її захисника зазначив, що з відеозапису події, доданого до протоколу вбачається наявність у працівника поліції підстав вимагати проходження огляду, а також, факт відмови від його проходження.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 732027 від 25.04.2024 гр. ОСОБА_1 25 квітня 2024 року о 11 год. 47 хв. у м. Одесі, вул. Київське шосе, 1/7, керувала а/м SKODA SUPERB, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою встановлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовилась, що зафіксовано на ПВР № 470603, 471441.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на думку поліцейського у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук.

В якості додатків до протоколу було долучено файл відеозапису подій, що відбувалися в день складення протоколу. Вказаний відеофайл включає відеозаписи з нагрудних реєстраторів, які розташовані в зворотній послідовності. Фактично початок подій знаходиться на 40 хв. загального файлу, що відповідає часу 11-36 год в об`єктивному реальному часі. Спроба зупинки зафіксована в 11-45 год об`єктивного часу, після чого починається переслідування. На відеозаписі зафіксована неодноразова нецензурна лексика в адресу водія ОСОБА_1 , а також зневажливе ставлення до жінок-водіїв (наприклад, 11-47 год об`єктивного часу, 11-48 год, 11-50 год тощо), а також висловлене бажання «втупу наказати» (11-49 год об`єктивного часу), далі знов іде нецензурна лексика на адресу водія.

Після появи водія ОСОБА_1 в 11-52 год об`єктивного часу біля свого автомобіля починаючи з 11-53 їй висується звинувачення в переховуванні, та поступово розмова переходить в конфліктну фазу. Пропозиція пройти огляд надходить від працівника поліції, який висловлювався нецензурно та висловлював намір «наказати втупу» (ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 ) (11-55 год об`єктивного часу), який не роз`яснює наслідки, а починає складати протокол за ч. 1 ст. 130 КУАП, та в подальшому відмовляє водію у доставці до медичного закладу (12-04 год об`єктивного часу) та повідомив про можливість самостійно пройти перевірку та про наслідки відмови (12-10 год об`єктивного часу), фактично після складання протоколу.

Слід зазначити, що у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, яка в свою чергу визначає процедуру проведення такого огляду, підстави для проведення огляду, в тому числі, звернення працівника поліції до особи з відповідною пропозицією щодо проведення такого огляду з метою встановлення перебування/не перебування такої особи в стані сп`янінням, є не лише наявність у поліцейського відповідної підозри, а й безпосередньо наявність в такої особи відповідних ознак даного стану, встановлених розділом 1 вищезазначеної Інструкції, а саме п. 3, котрий містить перелік ознак алкогольного сп`янінням, та п. 4 вказаного розділу, що містить перелік ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно, наявність даних ознак сп`яніння, перелік яких міститься в п.п. 3, 4 Інструкції, повинна бути встановлена поліцейським, в тому числі й підтверджена належними та достатніми доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

З долучених відеозаписів подій також вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 відповідає обстановці, яка є нестандартною та конфліктною. Тремтіння рук не зафіксованою камерою, проте само по собі не може бути достатньою підставою для висновку про вживання наркотичних засобів. Тобто, із частин зазначеного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані, характерному для наркотичного сп`яніння, що в свою чергу, фактично свідчить про відсутність підстав для направлення такої особи на відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що пізніше, на вимогу апелянта проїхати до медичного закладу задля проходження такого огляду, працівник поліції відмовив йому в цьому. При цьому, також слід зазначити, що саме лише твердження працівника поліції щодо наявності в тієї чи іншої особи певних ознак наркотичного сп`яніння не може бути єдиним доказом на підтвердження наявності таких, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, та відповідно повинно підтверджуватися іншими доказами зібраними у матеріалах справи.

Апеляційний суд також вважає за потрібне зазначити, що за логікою складу цього адміністративного правопорушення відмова це свідома та цілеспрямована дія, коли водій після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд та роз`яснення порядку проходження та наслідків відмови від проходження відмовляється від проходження відповідного огляду. На приєднаному до справи відеозапису відсутня фіксація роз`яснення прав особи, відносно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі на правову допомогу, не попереджено про наслідки відмови від проходження медичного огляду, проігноровано бажання апелянта пройти медичний огляд.

Положеннями ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Конституція України гарантує права і свободи людини та громадянина, які не можуть бути обмежені та є основним елементом правового статусу людини та громадянина. Реалізуючи вищезгадані права і свободи Конституція України встановлює відповідні правові гарантії, в тому числі право кожного на правову допомогу (ч. 1 ст. 59 Конституції України), в тому числі на правову допомогу адвоката.

Тобто, на конституційному рівні закріплено право будь-якої особи на правову допомогу, яке є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті «кожен має право на правову допомогу» поняття «кожен» охоплює всіх без винятку осіб громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

З матеріалів справи вбачається, що водій протягом дня 25.04.2024 здала аналізи в лабораторії «Смартлаб» для визначення наявності 10 наркотиків в сечі, всі результати негативні (а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що водій подала скаргу на дії працівників поліції начальнику управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майору поліції Руслану Рубану з вимогою скасувати протокол та притягнути поліцейських до дисциплінарної відповідальності (а.с. 28-29)

Відповідно, слід зазначити, що положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено настання відповідальності у випадку відмови особи від проходження огляду, що й було зазначено працівниками поліції у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, з вищенаведених встановлених апеляційним судом обставин справи вбачається, що особа, в свою чергу, від проходження огляду не відмовлялася та в підсумку наполягала на проведенні відповідної процедури, здала відповідний аналіз в спеціалізованому закладі, який підтвердив відсутність факту вживання наркотичних засобів, а дії працівників поліції в частині кваліфікації дій водія ОСОБА_1 були непрофесійними та упередженими.

Таким чином, за наведених обставин справи, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд дійшов висновку щодо передчасності висновків суду першої інстанції відносно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню та провадження по справі закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар Максим Олександрович задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк