ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/21638/24

Провадження № 3/947/4347/24

07.10.2024 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААД№813943 від26.06.2024 року, 26.06.2024 року о 08:52 годин на проспекті Небесної Сотні, 6/9 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зиниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законнодавством порядку, у медичному закладі охорони здоров`я відмовився.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. Пояснив, що напередодні, а саме 25.06.2024 року близько 19:00 годин, повертаючись з роботи, на своєму автомобілі проїжджав по вул. Ак. Філатова в м. Одесі. Перед його автомобілем рухалось маршрутне таксі, яке зупинилось на зупинці для висадки пасажирів. Чоловік вийшов з маршрутного таксі та почав переходити проїжджу частину в недозволеному місці, де не було пішохідного переходу, не звертаючи увагу на рух транспортних засобів, як потім з`ясувалось той чоловік був ОСОБА_2 , працівник поліції. Побачивши цього чоловіка, він йому посигналив, та жестом показав, що він порушує правила дорожнього руху. Цей чоловік зупинився та деякий час пронизливо дивився на нього, потім відійшов назад і він проїхав далі. Наступного дня 26.06.2024 року о 08:45 годині він їхав на роботу біля ринку «Успіх», де працівники поліції оформлювали ДТП, серед них був і ОСОБА_2 . Він проїхав, а згодом о 08:56 його зупинили працвники поліції, серед них ОСОБА_2 , який відразу почав на підвищених тонах говорити про те, чому він не зупинився на його крик про зупинку. Він йому пояснив, що не чув його крик, так як їхав по проїжджій частині, був шум і він дивися на труп який лежав на дорозі. Коли почув сигнал автомобілю працівників поліції відраду зупинився. Він надав на вимогу ОСОБА_2 документи, його машину ОСОБА_2 детально перевірив, перевертаючи всі речи в автомобілі. Потім ОСОБА_2 ретельно перевірив його, все було в порядку. Після цього ОСОБА_2 сказав, що він дуже блідний, перевірив ліхтариком зиниці його очей, запитав чи він щось вживав, він вдповів ні, запропонував йому проїхати в медичний заклад на перевірку. Він погодився, зателефонував на роботу, повідомив, що запізнюється. ОСОБА_3 підійшов до нього і знову запитав чи точно він хоче проїхати на медичний огляд, він відповів, що хоче пройти медичний огляд. Сів в машину і вони поїхали, по дорозі ОСОБА_2 та іншій працівник поліції близько 6 разів повторювали, що він може відмовитися від проходження медичного огляду. Він запитав які будуть наслідки, на що йому відповіли, що нічого не буде, що він повернеться до свого автомобілю і поїде на роботу, а справу буде розглядати суд, і суд вирішить питання стосовно штрафу. Потім працівники поліції зупинили свою машину, іншій працівник поліції сказав йому, що вони дуже поспішають і щоб він вирішував, чи він згоден пройти огляд. Камеру працівники поліції вимкнули, під тиском працівників поліції він сказав, що він не згоден проходити огляд, працівники поліції увімкнули камеру і попросили сказати ще раз це на камеру. Потім його відвезли до його автомобілю, склали протокол і він поїхав далі на роботу. Від керування транспортним засобом його не відсторонювали, він не відмовлявся від проходження медичного огляду. ОСОБА_1 підтримав своє письмове клопотання. Враховуючи викладене просив закрити провадження по справі відносно нього.

В судове засідання неодноразово викликався працівник поліції ОСОБА_2 . для з`ясування обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.

Судом було встановлено, що 26.06.2024 року працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В судовому засіданні був переглянутий відео запис з місця адміністративного правопорушення, долучений працівниками поліції до адміністративного провадження з першого фалу вбачається, що працівники поліції перебувають на місці ДТП, на проїжджій частині дороги лежить труп людини, автомобілі великим потоком обїжджають місце ДТП. На 0:02:01 хвилині відеозапису працівник поліції розмовляє з коллегою, їде велики поток автомобілів, працівник поліції говорить «стоп, справо, справо, стукає по службовому автомобілю і говорить, а ну ко поїдь за ним». Сідає до машини, залишає місце ДТП. На 0:04:38 хвилині працівник поліції говорить « вот он», на 0:05:00 зупиняють автомобіль НОМЕР_1 , водій виходить з машини, на 0:05:19 хвилині працівник поліції, називає своє призвіще ОСОБА_3 , запитує у водія чого не зупинився коли він йому сказав. Водій відповідає, що він не чув, дивися на аварію, побачив труп, що там булла велика пробка. Працівник поліції ОСОБА_2 не повідомляє причини зупинки, запитує, чи є щось заборонено і говорить, що відповідно до ст. 34 буде проведено поверхнева перевірка, ретельно перевіряє автомобіль, водія автомобіля, нічого не знаходить, запитує чи не вживав водій ОСОБА_1 наркотики, ОСОБА_1 відповідає ні. На 0:10:27 хвилині пропонує ОСОБА_1 проїхати а медичний огляд, так як вбачає у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння на що, ОСОБА_1 погоджується, закриває автомобіль, запитує, чи можно подзвонити на роботу та попередити, що він запізнюється. ОСОБА_2 розповідає напарнику, що він бачив вчора ОСОБА_1 , що по базі він зовсім чистий. На 0:18:16 в автомобіла ОСОБА_2 говорить колезі, ладно, я йому зараз скажу, що він може відмовитися, підходить до ОСОБА_1 і говорить, що ви можете проїхати, а можите відмовитися, тоді протокол складається на місці. ОСОБА_1 говорить поїдемо, працівник поліції говорить, ОСОБА_1 , щоб він припаркував автомобіль. Ще раз запитує, чи згодний ОСОБА_1 проїхати, ОСОБА_1 відповідає «згодний». Потім сідає в автомобіль працівників поліції і вони слідують до медичного закладу. На 0:23:47 автомобіль працівників поліції повертається на місце ДТП, повідомляють, що вони їдуть на вул. Воробйова. По дорозі працівники поліції відмовляють ОСОБА_1 їхати на медичний огляд, пояснюють йому, що якщо він відмовиться, то вони складуть протокол, що у нього ознаки, що санкція статті 130 передбачає штраф у сумі 17 тисяч гривень, це вирішує суд, це ще значить, що суд призначить штраф, що розгляд буде в Київському районному суді. ОСОБА_1 , що він згоден їхати, працівник поліції запитує, так ви відмовляєтесь, , їдимо чи не їдимо, що вони зараз повернуться до автомобіл. ОСОБА_1 , ОСОБА_1 відповідає, що він не відмовляється, працівники поліції тиснуть на нього, знову згодний чи не згодний, отримують не чітку відповідь, повертаються до автомобіля ОСОБА_1 , складають протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 не відсторонюється від керування транспортним засобом.

У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 731914 від12.01.2024 року в графі «свідки чи потерпілі» не залучались.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про національну поліцію»1. Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

2. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

3. Поверхнева перевірка здійснюється поліцейським відповідної статі. У невідкладних випадках поверхневу перевірку може здійснити будь-який поліцейський лише з використанням спеціального приладу або засобу.

4. Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:

1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб;

3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

5. Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.

6. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

7. При виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог статті 237 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

До матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки згаданого транспортного засобу під керуванням останнього. ОСОБА_1 не було роз`яснено причини зупинки.

З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статтєй 34, 35 Закону України «Про національну поліцію».

Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запису подій, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . З зазначеного диску вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження в медичному закладі огляду на стан сп`яніння, поїхав з працівниками поліції до медичного закладу, але самі працівники поліції відмовляли його їхати на медичний огляд, та відмовили ОСОБА_1 їхати до медичного закладу. Розглядаючи в сукупності зазначені документи, суд приходить до висновку, що дані документи складенні працівником поліції не доводять провини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України, а відео долучено до матеріалів справи взагалі спростовує відмову ОСОБА_1 від проходження будь якого медичного огляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Войтов Г. В.