ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/497/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Добринь Я.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Добринь Я.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою суду, 10 листопада 2023 року приблизно о 12.10 годині ОСОБА_1 , перебуваючи навпроти будинку №10 по вул.Центральна у с.Омельник Запорізької області, повторно протягом року керував автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії. Повторність підтверджується постановою ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 05 квітня 2023 року серії ЕАС №6784586.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Добринь Я.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням дії у стані крайньої необхідності.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції.

Зауважує на тому, що 10 листопада 2024 року ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо автомобіля для порятунку свого життя та життя своєї родини тікаючи від чергового обстрілу.

На думку захисника, існують обставини, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , оскільки він діяв в стані крайньої необхідності.

Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 про існування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6784586 нічого не відомо, у зв`язку з чим було подано адміністративний позов про її скасування.

Заявлене захисником-адвокатом Добринь Я.О. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання копії постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять. 29 березня 2024 року захисник-адвокат Добринь Я.О. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 12 квітня 2024 року захисник-адвокат Добринь Я.О. ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його особистим підписом. Вперше апеляційну скаргу захисник-адвокат Добринь Я.О. подав 20 квітня 2024 року. Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 квітня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Добринь Я.О. повернуто особі, що її подала, у зв`язку з невиконанням вимог ст.271 КУпАП. Вдруге з апеляційної скаргою захисник-адвокат Добринь Я.О. звернувся вже 03 травня 2024 року. Отже, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Добринь Я.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №179636 від 10 листопада 2023 року, згідно з яким, 10 листопада 2023 року приблизно о 12.10 годині ОСОБА_1 , перебуваючи навпроти будинку №10 по вул.Центральна у с.Омельник Запорізької області, повторно протягом року керував автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії. Повторність підтверджується постановою ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 05 квітня 2023 року серії ЕАС №6784586;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП;

- у довідці, виданій начальником сектору АП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Новіковою О., відповідно до якої гр. ОСОБА_1 має повторність за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме притягувався до адміністративної відповідності ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 05 квітня 2023 року постанова серії ЕАС №6784586. Відповідно до відомостей підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» на Інформаційному порталі Національної поліції України посвідчення водія гр. ОСОБА_1 не отримував взагалі. Відповідно до відомостей підсистеми «ГСЦ АМТ» на Інформаційному порталі Національної поліції України транспортний засіб ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, зареєстрований на гр. ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляду справи захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвокат Добринь Я.О. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та додатково зазначив, що ОСОБА_1 , у день та час зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, діяв в стані крайньої необхідності, оскільки останній був вимушений сісти за кермо автомобіля для порятунку свого життя та життя своєї родини тікаючи від чергового обстрілу.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Добринь Я.О., та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи сторони захисту в частині порушення судом першої інстанції порядку виклику ОСОБА_1 до суду, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП не є обов`язковою.

Дійсно, з наявних справи убачається, що ОСОБА_1 судом направлялась судова повістка за його особистим номером телефону, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення та вказана судова повістка не була доставлена з причини того, що абонент був тимчасово недоступний про що було складено довідку про недоставляння SMS-повідомлення.

При цьому, ОСОБА_1 , під час оформлення адміністративних матеріалів був обізнаний про те, що розгляд справи відбудеться саме у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя, а відтак останній повинен був цікавиться судовим провадженням, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд не убачає порушення процесуальних прав ОСОБА_1 під час розгляду справи щодо нього судом першої інстанції.

Разом з тим, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовано.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки 10 листопада 2024 року він був вимушений сісти за кермо автомобіля для порятунку свого життя та життя своєї родини, тікаючи від чергового обстрілу, то на думку суду апеляційної інстанції вказані доводи не є переконливими, оскільки спростовуються наявними в справі доказами, якими підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному, або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо завдана шкода є меншою, ніж відвернена шкода.

Таких обставин в цій справі не встановлено.

Отже, версію сторони захисту щодо обставин справи суд не приймає з наведених вище підстав.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо необізнаності ОСОБА_1 про винесення стосовно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З матеріалів цієї справи убачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що він, 05 квітня 2023 року о 13 год. 19 хв. смт.Новомиколаївка на 78 км. траси Павлоград-Токмак керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом категорії В.

При апеляційному розгляді справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що сторона захисту зверталась з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400, 00 гривень.

Встановлено, що ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року у справі №336/3750/24 адміністративний позов було залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Зі змісту ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року встановлено, що суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність постанови серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року ще з моменту її складання, оскільки постанова за ч.2 ст.126 КУпАП виносилась працівником поліції безпосередньо за участі ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, також останньому поліцейським були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, строк оскарження, передбачений ст.289 КУпАП, та він отримав копію зазначеної постанови, що підтверджено його підписами у відповідних графах постанови.

На вищевказану ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року стороною захисту було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду м.Дніпро від 02 грудня 2024 року апеляційну скаргу Добринь Я.О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року в адміністративній справі №336/3750/24 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Отже, враховуючи, що на момент винесення оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2023 року та на час апеляційного перегляду постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року є чинною та не скасована, у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо її законності.

Більше того, з наявних у справі доказів в т.ч. додаткових доказів, убачається, що фактичні дії з оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року ОСОБА_1 став вживати вже після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №179636 від 10 листопада 2023 року за ч.5 ст.126 КУпАП.

Таким чином, наявними у справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом, і достовірно знаючи про винесення стосовно нього постанови серії ЕАС №6784586 від 05 квітня 2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП, продовжив керувати транспортним засобом та вчинив правопорушення повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

В свою чергу, відповідно до вимог п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з положеннями ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Повторним відповідно до ст.35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а доводи сторони захисту щодо необізнаності ОСОБА_1 про існування постанови за ч.2 ст.126 КУпАП не є переконливими та спростовуються наявними у справі доказами.

Будь-яких клопотань щодо витребування додаткової інформації на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, від сторони захисту на адресу суду не надходило.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень. В поясненнях до протоколу останній зазначив про те, що «він керував автомобілем протягом року, без посвідчення водія» (мовою оригіналу).

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні матеріалів справи порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не звертався.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Окрім того, статтею 30 КУпАП передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, в т.ч. права керування транспортними засобами.

Зі змісту вказаної статті убачається, що позбавити права керування транспортними засобами можна особу, якій таке право надане.

Згідно з довідкою начальника сектору АП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Новікової О., яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Добринь Я.О. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Добринь Я.О. задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП змінити:

виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/12318/23