Справа №: 452/3778/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2024 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, не є особою з інвалідністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у присутності правопорушниці, якій роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 10 жовтня 2024 року о 19 год. 01 хв. в м. Самборі на вул. Чорновола, 39, Львівської області, керуючи автомобілем марки «Man TGE», номерний знак НОМЕР_1 , порушила вимогу п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме: при зміні напрямку руху не переконалась у безпеці та скоїла зіткнення із автомобілем марки «Renault Zoe», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винною себе не визнала, пояснила, що раніше до адміністративної відповідальності ніколи не притягалася. Дійсно, 10 жовтня 2024 року о 19 год. 01 хв. в м. Самборі на вул. Чорновола, 39, Львівської області, керуючи автомобілем марки «Man TGE», номерний знак НОМЕР_1 , стала учасницею ДТП, проте винною у вчиненні ДТП вважала водія транспортного засобу автомобілем марки «Renault Zoe», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 . Оскільки під час зміни напрямку руху вона пригальмувала, включила лівий покажчик повороту та почала виконувати маневр, жодного автомобіля, який перешкоджав у безпеці руху вона не бачила. Заяв, клопотань не заявляла.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням, згідно ст. 124 КУпАП, визнається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 124 КУпАП є банкетною, тому при розгляді такої категорії справ необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху» (із змінами, далі - ПДР).

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, водій повинен ураховувати дорожню обстановку перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ії винуватість у вчиненні данного адміністративного правопорушення, вчиненого при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

?протоколом серії ЕПР1 № 147680 від 10 жовтня 2024 року, складеним уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

?викладені у протоколі відомості підтверджуються схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка фіксує слідову інформацію, розташування транспортних засобів та їх пошкодження, підписана всіма учасниками даної пригоди без зауважень;

?рапортом помічника чергового СМ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, в якому зафіксовано, що 10 жовтня 2024 року в м. Самборі на вул. Чорновола, 39, Львівської області, сталася ДТП, про яку повідомила її учасниця;

?письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що вбачається, що він 10 жовтня 2024 року рухався по вул. Чорновола, перед ним їхав білий бус «Man TGE», який здійснював незрозумілий маневр. На розсуд ОСОБА_2 автомобіль «Man TGE» їхав зі швидкістю менше 20 км/год, він включив лівий покажчик повороту і вирішив здійснити обгін автомобіля «Man TGE», оскільки переконався у відсутності суцільної лінії. Коли наблизився у лівій полосі до автомобіля «Man TGE», водій раптово включив покажчик повороту і не замітивши його врізався у його транспортний засіб;

?частково поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, де вона пояснила, що здійснюючи зміну напрямку руху не бачила жодного автомобіля, який перешкоджав у безпеці руху.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу доведення провини за критерієм «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

На переконання судді, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Суддя звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, суддя звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя вважає, що дослідженням матеріалів справи доведено вину водія ОСОБА_1 у невиконанні невиконання вимог Пункту 10.1 ПДР, що виразилося в тому, що остання, керуючи автомобілеммарки «Man TGE», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконалась у безпеці такого маневру, в результаті чого скоїла зіткнення із автомобілем марки «Renault Zoe», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, пошкодивши обидва транспортні засоби.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що

ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 124КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про особу правопорушниці, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу - 15 днів з дня вручення їй копії цієї постанови.

У разі несплати штрафу правопорушницею у встановлений строк стягнути з ОСОБА_1 в порядку примусового виконання цієї постанови в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя