Справа № 466/9057/24
Провадження № 3/466/2735/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Єзерський Р.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

як встановлено у судовому засіданні та як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №220922 від 30.08.2024, гр. ОСОБА_1 30.08.2024 о 02:05 год. у м. Львові на перехресті вул. Єрошенка-Батуринська, керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 здійснював провадження господарської діяльності, а саме надавав послуги із перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без державної на провадження даного виду діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7, ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При розгляді матеріалів в суді захисником ОСОБА_1 адвокатом Винниченком М.П вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_1 не визнав, яким було подано письмові пояснення, у яких зазначає, що господарською діяльністю, в розумінні Господарського кодексу України, є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, тобто діяльність така повинна містити ознаки систематичності, стабільності, постійності. Одноразову вчинену дію не можна назвати автоматично господарською діяльністю. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме кому і в якій кількості було надані послуги перевезення пасажирів, не зазначено доказів систематичності, багаторазовості перевезення пасажирів. Не надано також доказів систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто на відеозаписі помітно наявність людей яких поліцейські визнали як пасажирів, яким начебто були надані послуги перевезення, але їх дані чомусь не було вписано в протокол як свідків. Якщо ОСОБА_1 одноразово підвіз людей як пасажирів, такі дії не можна назвати адміністративним правопорушенням. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. В даному випадку цього немає. У зв`язку із вищенаведеним просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Водночас, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контрольна автомобільному транспорті тау сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вина його стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №220922 від 30.08.2024, та іншими матеріалами адміністративної справи.

Невизнання правопорушником вини є голослівним, спростовується вищенаведеним та розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КУпАП, як провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

В зв`язку з тим, що в діях гр. ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, вважаю, враховуючи особу правопорушника та матеріали адміністративної справи, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації майна.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р. Б. Єзерський