ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Кратко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, направлений Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 578922 від 03 листопада 2024 року, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 154 КУпАП, а саме: 02 вересня о 10 год. 50 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Романа Ратушного, 41-А, вигулював собаку породи «Ротвейлер» без повідка та намордника, під час вигулу не вслідкував за собакою, внаслідок чого собака нанесла тілесні ушкодження іншій собаці породи «Метис», чим порушив підпункт 5.3, 5.5, 5.6 пункту 5 Правил утримання собак та котів, затверджених рішенням Київської міської ради № 1079/3912 від 25.10.2007.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, у відповідності до вимог статті 277-2 КУпАП, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття розумний строк розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Смірнов проти України від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 578922 від 03 листопада 2024 року такий протокол складено у присутності ОСОБА_1 , а відтак останньому відомо про судове провадження відносно нього.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Стаття 154 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил тримання собак і котів. Виходячи із диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає в утриманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигул собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну. Отже, ч. 3 ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються правил утримання собак та котів та які затверджуються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Так, статтею 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Згідно поясненнями ОСОБА_1 , які є додатком до протоколу, саме він є власником собаки.

Згідно положень статей 1, 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», собаки відносяться до домашніх тварин. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Пунктом 5.3 Правил утримання собак та котів у м. Києві визначено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку: супроводжуваної тварини; оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною; дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.

Відповідно до пунктів 5.5, 5.6 Правил утримання собак та котів у м. Києві дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику. Особа, яка супроводжує собаку чи кота, також зобов`язана: здійснювати вигул собак без повідка лише в місцях та зонах для вигулу тварин, які позначені відповідними знаками або надписами; прибирати екскременти за своїми тваринами в під`їздах багатоквартирних будинків, сходах, ліфтах та інших місцях загального користування (ця вимога не поширюється на власників собак-поводирів); навчати собак за визнаними навчальними програмами без повідків і намордників на майданчиках для дресирування. Власники собаки, яку визнано небезпечною, не мають права вигулювати цих собак без повідка та намордника на території місць або зон для вигулу тварин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 578922 від 03 жовтня 2024 року, поясненнями ОСОБА_1 від 03.10.2024, фотокартками, довідкою з ветеринарної клініки.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведеною у повному обсязі.

Згідно положень статті 33 КУпАП обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 3 статті 154 КУпАП, передбачено додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Відповідно до статті 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, особа, його склала протокол, зобов`язана долучити до нього протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

Отже, накладаючи адміністративне стягнення в межах частини 3 статті 154 КУпАП необхідно врахувати, що в матеріалах справи відсутні документи, які дозволяють ідентифікувати тварину, яка підлягає конфіскації, матеріали справи не містять жодних відомостей про огляд та вилучення тварини - собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина, при цьому не зазначено ознак тварини: окрас, стать, кличка, вік собаки та інші прикмети, за якими вона має бути ідентифікована при проведенні її обов`язкової конфіскації, відсутність відповідних документів перешкоджає виконанню судового рішення в частині конфіскації тварини.

Крім того, вилучення собак у їх господаря (конфіскація) позбавить їх турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною. Тобто передбачене частиною другою статті 154 КУпАП у виді конфіскації тварин не відповідає суспільній значимості порушення.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої частини 3 статті 154 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп., що становить 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації тварини, оскільки і за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 33, 34, 40-1, 154, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп., без конфіскації тварини.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 6 800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янського районного суду м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Д.М. Кратко