Справа № 203/5474/24
Провадження № 3/0203/2244/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

11 жовтня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

14 вересня 2024 року о 20 год. 33хв. в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , також порушив умови тимчасового заборонного припису АА163562 від 08.09.2024 року, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, доведена повністю та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №067483 від 14.09.2024 року; рапортом інспектора чергового Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Горелік Л.В. від 14.09.2024 року, в якому потерпілою ОСОБА_2 повідомлено про обставини скоєння ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.2,3), формою оцінки від 14.09.2014 та терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА№163562 від 08.09.2024 року (а.с.5,7); довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика», відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 року (а.с.5-6).

З урахуванням обставин та характеру правопорушення, а також приймаючи до уваги особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, та з метою виховання правопорушника, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання є достатньою та необхідною мірою за вчинене правопорушення.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.40-1, ч.2 ст. 173-2, ст.ст.283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова