Справа № 450/3402/24 Провадження № 3-зв/450/2/24
ПОСТАНОВА

21 жовтня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Данилів Є.О. від участі в розгляді справи № 450/3402/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив :

в провадженні судді Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. на розгляді перебуває справа № 450/3402/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

16.10.2024 року на розгляд судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Данилів Є.О. від участі в розгляді справи № 450/3402/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Заява мотивована тим, що 06.07.2024 року відносно ОСОБА_2 », було складено протокол про адміністративне, правопорушення серії ААД № 823464, який передано на розгляд до Пустомитівського районного суду Львівської області. Згідно даних звіту про автоматизований розподіл справ між суддями дану справу було розподілено на суддю Даниліва Є.О. 29.07.2024 року заявник бажаючи реалізувати своє право на захист, уклав договір про наданні правничої допомоги з АВ «Юридичною компанія «Прасолов та Партнери». Правнича допомога за договором надається адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем, робоче місце якого тимчасово знаходиться у м, Харкові. В процесі підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, 23.08.2024 року адвокатом Мамай А.С. будо подано до суду клопотання, в якому захисник просив здійснити судовий розгляд справи у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) - між Пустомитівським районнім судом Львівської області та адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем шляхом, використанням його власних технічних засобів. При цьому чергове засідання у справі мало відбутися 26.09.2024 року о 8:30 год. Постановою ПустомитІвського районного суду Львівської області від 20,09,2024 року по справі 450/3402/24 було відмовлено в задоволенні клопотання захисника з посиланням на те що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК України» захисником суду не надано. З вказаною постановою про відмову у задоволенні клопотання, не погоджується. Окрім того, вищевказана постанова надіслана до ЄРСР лише 23.09.2024 року. Також така ні заявнику, ні його захиснику не була скерована. Як наслідок, захиснику не було забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. На момент подання вказаної заяви, заявнику невідомо про результати розгляду справи. На підставі наведеного просить заяву задоволити.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, не повідомили про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши доводи та обґрунтування заявленого відводу, викладеного в заяві, суддя приходить до наступного висновку :

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок відводу від розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), однак суддя вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Згідно за п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Аналізуючи підстави заявленого відводу судді вбачається, що останні зводяться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішеннями судді Данилів Є.О. під час розгляду справи, зокрема щодо вирішення клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеконференції, та не повідомлення про результати розгляду вказаного клопотання та самої справи по суті.

Суддею відзначається, що вказані доводи заяви стосуються процесуальної діяльності судді, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу.

Таким чином суддя вважає, що доводи заявника в частині сумнівів у неупередженості судді не ґрунтуються на нормах КПК України, ним не зазначено і не доведено наявність обставин, які б вказували на необ`єктивність або упередженість головуючого судді, а зазначені ним доводи не свідчить про упередженість судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, або ж слугували підставою для відводу судді з інших підстав, не виявлено.

Також відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (п. 1 ст. 6).

Водночас із прийняттям Європейським судом з прав людини нових рішень постійно поглиблюється тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції, з урахуванням проблем, пов`язаних з належним розумінням оціночних категорій «незалежний» і «безсторонній» суд у вітчизняному праві.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий, що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При вирішенні питання про відвід судді, не встановлено ні суб`єктивних, ні об`єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді при здійснені розгляду справи.

З врахуванням наведеного суддя вважає, що заявником не наведено та суддею не встановлено жодної підстави, передбаченої ст.ст. 75, 76 КПК України, для відводу головуючого судді Данилів Є.О., тому в задоволенні такої, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Данилів Є.О. від участі в розгляді справи № 450/3402/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

СуддяН. Б. Добош