Справа № 504/1539/24
Номер провадження 3/504/971/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України ID НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли зазначені матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 733461 від 19.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 19.03.2024 о 22:35 год. за адресою: Одеська область, траса М-14 (21 км + 500 м), керував транспортним засобом марки «Toyota Carina», н/з НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 07.03.2024 постановою серії ЕНА № 1609974 ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання 19.04.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи у суді був повідомлений належним чином, що підтверджено особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. На електронну адресу суду 19.04.2024 за вх. № 7932 надійшла заява про відкладення судового розгляду справи. У зв`язку із відсутністю маркованої продукції та короткими термінами розгляду справ даної категорії, судову повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 15.05.2024 було скеровано за наявною у суду електронною адресою, за допомогою якої ОСОБА_1 здійснював листування із судом.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02, п.27, та «Трух проти України» заява № 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи також враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд справи в суді, а також те, що судом були вжиті всі можливі засоби повідомлення останнього про розгляд справи, суд вважає, що неявка останнього на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судових засіданнях з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту.

Вище вказані дії суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст.38 КУпАП, тому суд не вбачає підстав в черговий раз відкладати розгляд справи, оскільки правопорушник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною ч.5 ст.126 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 , яка надійшла на електронну адресу суду 19.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 наразі перебуває на військовій службі та не має можливості прибути в судове засідання 19.04.2024, разом із тим, не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, бажає особисто брати участь у судовому засіданні. По суті пред`явлених йому обвинувачень зазначає, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 його було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Проте строк обмеження його у праві керування транспортним засобом сплив 10.11.2022. У зв`язку із безпосередньою участю у збройній відсічі агресії російської федерації та виконанням бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей, не мав можливості забрати водійське посвідчення із територіального сервісного центру МВСС України. Строк на який його позбавлено права керування перебіг кінця 10.11.2022, після чого рішення про позбавлення права управління судом не приймалося. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується зібраними у матеріалах справи та дослідженими в ході розгляду справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №733461 від 19.03.2024; постановою серії ЕНА № 1609974 від 07.03.2024, якою підтверджується накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу, а також довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення із аналогічним змістом; довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 19.03.2024, посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 здано на збереження; відеозаписом на компакт-диску, долученому до матеріалів справи, за результатом дослідження якого знайшли підтвердження обставини вчиненого правопорушення, які зазначено фабулі протоколу.

Порядок повернення посвідчення водія особі після закінчення строку позбавлення права на керування транспортними засобами передбачено розділом ХІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої Наказом МВС 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.05.2020 № 408). Відповідно до приписів вказаної Інструкції, для повернення посвідчення водія після закінчення строку позбавлення права на керування транспортними засобами особа подає до ТСЦ МВС, в якому зберігається посвідчення водія, документи, визначені підпунктами 1 - 3 пункту 9 розділу I цієї Інструкції. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складання теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог пункту 6 цього розділу.

З урахуванням викладеного, перебіг строку накладеного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не поновлює автоматично такого права, оскільки воно надається особі лише після проходження медичного огляду, здачі екзаменів та повернення водійського посвідчення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Стаття 126 ч. 5 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Враховуючи вищезазначене, особу правопорушника, можливі наслідки вчиненого, а також відсутність обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб марки «Toyota Carina», н/з НОМЕР_2 належить іншій особі, тому оплатному вилученню не підлягає.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 38, 126, 40-1, 268, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова