МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. Справа № 370/2920/24

Провадження № 3/370/1656/24

Суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , стажер водія екскаватора ПП «Лібервел», за частиною першою статті 130 та за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и л а:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2024 року серія ЕПР1 № 130795 вбачається, що 16 вересня 2024 року о 20 год 04 хв у с. Бишів, вулиця Захисників України, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 370/2920/24).

Зі змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2024 року серія ЕПР1 № 130806 вбачається, що 16 вересня 2024 року о 20 год 04 хв у с. Бишів, вулиця Захисників України, водій, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський подав рукою та увімкненням проблискових маяків синього і червоного кольору, чим порушив підпункт «а» пункт 8.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 370/2921/24).

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вищевказані матеріали передані судді Макарівського районного суду Київської області Сініциній О.С.

Отже, зазначені справи необхідно об`єднати в одне провадження з присвоєнням

№ 370/2920/24.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який свою вину не визнав, та пояснив, що протоколи не відповідають дійсності, оскільки транспортним засобом не керував, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням.

Суд враховує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Однак, з відеозапису, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він не містить моменту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу під його керуванням. Відеозапис починається з моменту вже розмови поліцейських з ОСОБА_1 , який в автомобілі не перебував.

Без підтвердження тієї обставини, що водій керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, не тягне за собою адміністративну відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зважає при цьому, що протокол про адміністративного правопорушення, хоча і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Отже, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу .

Тобто, для встановлення вини у зазначеному вище правопорушенні, необхідно встановити факт керування особою транспортним засобом та, що подана вимога працівника поліції про зупинку транспортного засобу була чіткою та зрозумілою для відповідного учасника руху.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 130806, не відповідає вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме суть адміністративного правопорушення містить суперечності.

Так, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки (підпункт «а» пункту 8.9. Правил дорожнього руху).

У протоколі зазначено, що водій порушив підпункт «а» пункту 8.9 Правил дорожнього руху, однак зі змісту протоколу вбачається, що водій також не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу за допомогою увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольору, що не відповідає змісту підпункту «а» пункту 8.9 Правил дорожнього руху.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів про вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення не долучено. Варто зауважити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може бути єдиним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, згідно із частиною другої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за вчинення ним 16 вересня 2024 року адміністративного правопорушення за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, ураховуючи, що станом на 19 грудня 2024 року сплинув передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі необхідно закрити згідно із пунктом 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 38, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

у х в а л и л а:

Об`єднати в одне провадження справи № 370/2920/24 (провадження

№ 3/370/1656/24) та № 370/2921/24 (провадження № 3/370/1657/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 та статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі Єдиний унікальний номер судової справи:

№ 370/2920/24 (провадження № 3/370/1656/24).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення через Макарівський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо вона не була оскаржена. В інакшому разі після її перегляду апеляційним судом.

Суддя О.С. Сініцина