справа № 642/1623/24
провадження № 3/642/729/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., за участю секретаря судових засідань Антонян А.М., захисника Давидова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції Департамент патрульної поліції в Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не встановлено, місце роботи не відомо, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2024 о 15год. 09 хв. в м. Харків, вул. Соколовська,2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомого газоаналізатора Drager Alcotest водій погодився. Результат склав 0.35 проміле. З результатом погодився. Від огляду у лікаря-нарколога на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився.

Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 899363 від 16.03.2024.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У графі «пояснення» до протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що «пив учора, виїхав по цигарки».

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Адвокат Давидов В.О. до суду прибув, проти протоколу заперечував. Просив суд розглянути раніше подані адвокатом Кравчуном Д.В. клопотання. Так, в судовому засіданні оголосив клопотання про виклик поліцейських. В обгрунтування зазначив, що з метою повного та об`єктивного провадження у справі про адміністративне правопорушення вважає за необхідне отримати в уповноважених на складання протоколу осіб поліцейських пояснення щодо відсутності постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення несправність заднього лівого стоп-сигналу автомобіля, що і стало причиною зупинки транспортного засобу, а також пояснень щодо пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння оголошеної ще до виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Розглянувши вказане клопотання суд доходить висновку про його необґрунтованість та відмовляє в задоволенні клопотання захисника. При цьому суд наголошує на тому, що жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Все спілкування працівників поліції з особою, що притягається до адміністративної відповідальності зафіксовано на боді-камери та відповідний відеозапис є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, захисником було заявлено клопотання про витребування повної, оригінальної та немонтованої версії відеозапису, яке мотивує тим, що в матеріалах справи відносно ОСОБА_1 міститься відеозапис, який усупереч п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, не є безперервним. Так, відеозапис не містить фіксації порушення ОСОБА_1 ПДР, а саме несправність заднього стоп-сигналу. Просив врахувати, що екіпаж патрульної поліції, яким було зупинено ОСОБА_1 складався з чотирьох чоловік, а до матеріалів справи долучено відеозаписи лише з двох бодікамер. Окрім цього, адвокат заявив клопотання про призначення у справі експертизи з технічного дослідження наявного в матеріалах даної справи відеозапису, проведення якої доручити експертам ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, поставивши на вирішення експертам наступні питання: чи є наданий на дослідження відеозвукозапис автентичним? чи є наданий на дослідження відеозвукозапис оригіналом чи копією? чи проводилась фіксація наданого на дослідження відеозвукозапису безперервно? чи зазнавав змін наданий на дослідження звукозапис? за допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані фрагменти наданого на дослідження відеозвукозапису?

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , суд доходить висновку про необґрунтованість клопотань та відмовляє в їх задоволенні.

Так, за змістом статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне судове рішення.

Відповідно до статті 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (статті 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" від 25.02.1994 № 4038-XII судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, оскільки необґрунтоване призначення судової експертизи може призвести до штучного затягування розгляду справи.

Як вбачається зі ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Пунктами 4, 5 Розділу ІІ Інструкції № 1026 установлено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно ч. 2 с. 266 КУпАП, під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції згідно положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення, який містить певні фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) у відповідності до вимог статті 252 КУпАП зобов`язаний дослідити та оцінити докази, в даному конкретному випадку диск, на якому містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.

Основним завданням експертизи в межах технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису є встановлення автентичності відео- та звукозаписів, які мають бути запропоновані як докази або використовуються іншим чином у цивільному, кримінальному чи іншому процесі судочинства, проте в поданому клопотанні та в судовому засіданні не ставиться під сумнів автентичність походження даних з відеозаписів.

Аналіз зазначених вище положень Інструкції №1026 у їх взаємозв`язку із вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави стверджувати те, що відеозапис, який зроблений за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського може бути визнаний доказом лише у тому разі коли ним безперервно зафіксовані у спосіб, достатній для сприйняття іншими особами факт виявлення адміністративного правопорушення, проведення відповідних процесуальних дій та фіксування результатів цих дій. Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у випадку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксування цієї дії шляхом здійснення її відеозапису цей відеозапис повинен містити зображення особи, щодо якої проводиться огляд на стан сп`яніння, у вигляді, який надає можливість ідентифікувати цю особу, порядок та процес проведення огляду на стан сп`яніння, результати цього огляду, пояснення особи, щодо якої проводився огляд на стан сп`яніння, інші дії, які вчиняються поліцейськими у ході фіксації вчиненого правопорушення, необхідність проведення яких передбачена зазначеними вище нормативними документами.

У заявленому адвокатом клопотанні не наведено належних мотивів того, яким чином висновки експертизи можуть вплинути на вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу серії ААД №899363 від 16.03.2024 в якості доказу долучені два диски з відеозаписами.

Так, при дослідженні в судовому засіданні дисків, судом встановлено, що такі є не пошкодженими та на ньому містяться декілька відеофайлів, які доступні до перегляду.

На одному з дисків міститься відеозапис з відеореєстратора службового транспортного засобу руху транспортного засобу ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 (16 березня 2024 року з 15 год. 08 хв. 44 сек. до 19 год. 09 хв. 13 сек.).

Інший диск доданий до матеріалів справи містить відеозаписи з двох бодікамер:

Перший - наявне відтворення подій 16 березня 2024 року з 15 год. 10 хв. 00 сек. до 15 год. 24 хв. 48 сек; з 15 год. 24 хв. 48 сек. до 15 год. 39 хв. 48 сек.; з 15 год. 39 хв. 48 сек. до 15 год. 51 хв. 39 сек.

Другий відеозапис з іншої бодікамери - наявне відтворення подій 16 березня 2024 року з 15 год. 09хв. 57сек. до 15 год. 24 хв. 49 сек; з 15 год. 24хв. 49сек. до 15год. 39хв. 49 сек.; з 15год. 39 хв. 49 сек. до 15 год. 54 хв. 29 сек.

Дані відеозаписи містять повну фіксацію подій з моменту зупинки транспортного засобу до вручення ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, незважаючи на те, що відеозапис складається із трьох файлів, однак події, зафіксовані на них, відображені у хронологічній послідовності, відтак сумнівів у його безперервності немає. Будь-яких підстав уважати, що відеозапис є неповним, змонтований з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суду немає. Таким чином клопотання адвоката про витребування повного відеозапису є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На думку судді, в матеріалах провадження про адміністративне правопорушення зібрано достатньо доказів, на підставі яких суд може прийняти рішення у справі без залучення експертів.

Суддя дійшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення експертизи по справі, оскільки для з`ясування обставин справи та вирішення питання про наявність (чи відсутність) в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає необхідності в залученні експерта. тому в задоволенні клопотання про проведення експертизи слід відмовити.

Враховуючи викладене вище, суддею у задоволенні клопотань захисника про витребування повного відеозапису, проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису та про визнання доданих до справи матеріалів відеозапису недопустимими та недостовірними доказами було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_1 адвоката Давидова В.О., оглянувши відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Крім того, згідно ст.266 ч.5 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкції), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог п.п.6,7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №899363 від 16.03.2024, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 16.03.2024 року о 15 год. 09 хв. в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем ВАЗ 2109, в стані алкогольного сп`яніння по вул. Соколовська, буд. 2 в м. Харкові. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому 0.35 проміле;

- роздруківки результату тестування «DRAGER Alkotest 6820», результат тестування 0.35 ‰ , тест 2683, прилад № ARHK 0043;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд у медичному закладі не проводився;

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №899363 від 16.03.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу, а від огляду у лікаря-нарколога на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовилася;

- рапорту.

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право керувати автомобілем, ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи надані докази та заперечення судом було встановлено наступне.

З переглянутого відеозапису вбачається, що 16 березня 2024 о 15год. 09 хв. в м. Харків, вул. Соколовська,2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомого газоаналізатора Drager Alcotest водій погодився. Результат склав 0.35 проміле. З результатом погодився. Від огляду у лікаря-нарколога на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився.

На відеозаписі подій від 16.03.2024 долученого до матеріалів справи зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», яким передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а саме несправність освітлювальних приладів непрацюючі задні стоп-сигнали..

Такі обставини зупинки останнього, також підтверджуються і вказаним вище відеозаписом, долученим до матеріалів справи поліцейськими та дослідженим в ході розгляду справи. Окрім того, суддя зазначає, що працівниками поліції, було повідомлено водієві причину зупинки.

Однак, суд зауважує, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2. 9а ПДР (обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів).

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується громадянину, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.9а ПДР.

Тому відповідальність водія за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП не виключається.

Так, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння поліцейськими були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння запах з порожнини рота, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук.

Крім того, з відеозапису вбачається, що патрульні поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння.

Долучений до протоколу відеозапис створений портативним відеореєстратором поліцейського, що відповідає вимогам інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.

Посилання захисника на позицію Верховного суду від 15.11.2018 по справі 524/5536/17, що надані поліцейськими відеозаписи не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такі відеозаписи не може бути прийнято судом до уваги у цій справі, оскільки вказана позиція стосується саме постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, де суд касаційної інстанції зазначив, що «У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення».

Так само і ч.3 ст.283 КУпАП, передбачено, що саме у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, повинно бути заначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

Вимоги щодо обов`язкового зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, на який здійснено фіксацію правопорушення ст. 256 КУпАП не передбачено.

При цьому, відеозапис є безперервним, про що свідчать відображені на ньому дата та час проведення зйомки, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій, без будь-яких розривів у часі.

Жодних об`єктивних даних, які б могли свідчити про фальсифікацію відеозапису, судом не встановлено і в запереченнях не наведено.

Враховуючи наведене вище, суд визнає як допустимий та належний доказ відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Правопорушнику роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. Окрім того, в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 вказав, про вживання ним алкоголю напередодні.

Досліджені судом докази не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції до особи правопорушника.

Отже, волевиявлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку в медичному закладі було добровільним та усвідомленим.

До того ж, суд звертає увагу, що у водія після роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду та можливих наслідків такого огляду, був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо вона вважала, що не має ознак алкогольного сп`яніння, або відмовитися від проходження огляду.

У матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.03.2024.

На відео не зафіксовано, щоб правопорушник висловлював незгоду з показаннями Alcotest Drager 6820 чи наполягав на йогообстеженні у лікарні. Також, водій після оформлення адміністративних матеріалів, у випадку незгоди з результатами огляду, міг самостійно пройти медичний огляд у вибраному нею закладі, але цього не зробила та медичний висновок суду не надала.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

При цьому, у разі відмови/ухилення водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду на місці чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

До того ж, з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія до відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Працівником поліції було роз`яснено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.9А ПДР України, ознайомлено з його змістом та роз`яснено права.

Дослідивши відеозапис, суд дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всі законні вимоги щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому, крім іншого, зазначено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Із довідки інспектора з ОД ВАП УПП в Харківській області Анни Домріної вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчинених правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах, встановлених КУпАП.

Вважаю, що дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Керуючись статтями 23, 33, 36, 40-1, частиною третьою статті 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не встановлено, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не встановлено, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. в дохід держави

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови ні пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу

Виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів покласти на Управління патрульної поліції у м. Харкові.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя А.М. Гримайло