ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/82/24Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 33/817/367/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О.Д

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Щербатюка О.Д. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 15 січня 2024 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці за допомогою приладу Драгер 6820, результат якого 2,06 проміле, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Щербатюк О.Д. вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, вважає її такою, яка винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події, а тому вона підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не можуть визнаватись допустимими доказами, оскільки не завірені електронним цифровим підписом, а також не є суцільними та складаються з окремих фрагментів.

Зазначає, що працівники патрульної поліції, всупереч вимог ст.266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, не отримавши відповіді ОСОБА_1 про те, чи згідний він з результатами проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, одразу склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що органи поліції при складені протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання та оформлення доказів.

Просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 09.04.2024 року, а тому у нього не було можливості подати апеляційну скаргу на дане рішення у строки визначенні законом.

Заслухавши адвоката Щербатюка О.Д., який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.04.2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги зі змістом постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.04.2024 року ОСОБА_1 ознайомився 09.04.2024 року.

Апеляційна скарга на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.04.2024 року подана адвокатом Щербатюком О.Д. 19.04.2024 року через систему Електронний суд.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № від 15 січня 2024 року, 15 січня 2024 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053 з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці за допомогою приладу Драгер 6820, результат якого 2,06 проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21053 з номерним знаком НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме ч.2 ст. 122, ч.5 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП.

Матеріалами відеофіксації підтверджується, що водію ОСОБА_1 працівником поліції повідомлено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер 6820» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 2,06 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі, а тому доводи апелянта про те, що працівники патрульної поліції не отримавши відповіді ОСОБА_1 про те, чи згідний він з результатами проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, одразу склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП суд вважає голослівними та безпідставними.

З огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду та роздруківки з приладу газаналізатор із зафіксованим результатом огляду, а також змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що водій був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Той факт, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не містять цифрових підписів як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, що на думку апелянта повинно мати наслідком визнання їх недопустимим доказом, то, на переконання суду, це не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки цей відеозапис здійснений у встановленому порядку нагрудною камерою працівників поліції і відсутні жодні відомості, які би ставили під сумнів достовірність подій і обставин, які ним зафіксовані.

Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено пункт правил ПДР України, який порушив ОСОБА_1 , як підставу для скасування судового рішення, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що безпосередньо у змісті протоколу, а саме - у графі «суть адміністративного клятвопорушення, опис установлених обставин» чітко викладені обставини вчиненого правопорушення, які узгоджуються з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП і полягають у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735,

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Щербатюку О.Д. строк на апеляційне оскарження постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Щербатюка О.Д., залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя