Провадження № 3/161/4825/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Тарасенка О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, студента, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом електроскутером АМ800 DQT-K, н.з. відсутній, в порушення вимог п. п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем RENAULT Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

24.07.2024 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області, одночасно із адміністративними матеріалами, складеними за ст. 124 КУпАП, надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 200879 від 19.07.2024 року зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 , 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом електроскутером АМ800 DQT-K, н.з. відсутній, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 з його згоди, проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», результат якого становив 0,50 %о.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тарасенко О.В. суду пояснив, що його підзахисний визнає свою вину в розглядуваній ДТП повністю та на даний час він повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Поряд з цим вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суду пояснив, що ОСОБА_1 у розумінні ПДР України не є водієм, а відтак й не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поряд з цим, інспектором, яким оформлено адміністративні матеріали щодо його підзахисного, було порушено вимоги Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оформлені документи не містять усіх необхідних реквізитів та мають неузгодженість між собою, у зв`язку з чим такі слід визнати неналежними доказами у справі. Крім того, відеофіксація подій, які є предметом судового розгляду, здійснювалася не безперервно, що свідчить про грубе порушення норм чинного законодавства.

До матеріалів справи долучено відповідне письмове клопотання про закриття провадження у справі, а також розписка потерпілого ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 повного відшкодування завданої шкоди (а.с. 30-40, 52).

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також визначено перелік адміністративних правопорушень, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

За таких обставин та з урахуванням того, що клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили, останній в повній мірі реалізував своє право на захист, шляхом забезпечення участі в провадженні свого захисника, а також того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім визнання своєї вини останнім, також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 200878 від 19.07.2024 року (а.с. 2);

-схемою місця ДТП, яка сталася 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4 (а.с. 3);

-довідкою УПП у Волинській обл. ДПП від 22.07.2024 року (а.с. 5);

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 БУПП у Волинській обл. ДПП рядового поліції Маха А.О. від 19.07.2024 року (а.с. 10);

-відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції (а.с. 11);

-поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні 26.09.2024 року (а.с. 43).

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суд також наголошує, що факт відшкодування ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 заподіяної майнової шкоди свідчить про визнання ним своєї вини у розглядуваній ДТП.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що за дії ОСОБА_1 , які мали місце 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, їй інкриміновано порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, у зв`язку з чим відносно нього було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність, зокрема, за Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається відповідною Інструкцією, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Згідно п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказані положення інструкції встановлюють для поліцейського чіткі та послідовні дії у разі, коли особа, щодо якої здійснюється процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у разі її відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами огляду.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Правилами дорожнього руху України визначений обов`язок особи, яка учасником дорожнього руху знати та неухильно дотримуватися цих правил.

При цьому, до обов`язку особи, яка, зокрема, здійснювала рух за кермом транспортного засобу, не відноситься знання порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння у повній відповідності вимогам зобов`язує саме працівників поліції дотримуватися вимог Інструкції, оскільки як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, в матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про відповідність проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із чітким та неухильним дотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, останні за наслідками здобуття результату приладу «Alcotest Drager 7510» на місці розглядуваної події констатували ОСОБА_1 факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, після чого, не отримавши згоду останнього з таким результатом, розпочали процедуру оформлення адміністративних матеріалів щодо нього за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно з цим з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично висловив незгоду з результатами проведеного огляду, проте працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я та не запропоновано йому реалізувати таке право (а.с. 11).

Варто зауважити, що долучене до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції від 19.07.2024 року не містить жодних записів про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КП «ВОПЛ м. Луцьк» (згідну бланку) чи в іншому медичному закладі.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена відносно нього за наслідками ДТП, яка сталася 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому отримані за її результатами докази є недопустимими.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, жодних доказів, які достовірно та беззаперечно свідчили б про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР України, за фактом подій, які мали місце 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, під час керування ним транспортним засобом електроскутером АМ800 DQT-K, н.з. відсутній, уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції України, якою було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 , 19.07.2024 року о 17:48, в м. Луцьку по пр-ту В. Мойсея, 4, керував транспортним засобом електроскутером АМ800 DQT-K, н.з. відсутній, в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності виключно за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі ст. ст. 124, 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 34-36, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська