Справа № 466/8101/24
Провадження № 3/466/2458/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року, суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області м. Львові про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді начальника зв`язку начальника ІТВ у військовій частині НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

військовослужбовець, майор ОСОБА_1 , 15.02.2023р., при введенні бойової готовності «ПОВНА», наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про переведення особового складу частини на казармене положення» від 24.02.2022 року №7, у зв`язку з чим весь особовий склад переведено на казармене положення, вжив спиртні напої та близько 11.40 год. та перебував у нетверезому стані в розташуванні військової частини в службовий час. Заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення полковником ОСОБА_2 , майор ОСОБА_1 супроводжений до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для підтвердження стану алкогольного сп`яніння, та о 16.52 год. оглянутий відповідним медичним фахівцем, яким було засвідчено факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , про що свідчить Висновок № 348 від 15.02.2023 року.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 13, 16, 130 та 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що могло б спричинити шкідливі наслідки у вигляді підриву бойової готовності всієї військової частини в цілому та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, прочини неявки суду невідомі.

В силу вимог ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Частина 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, якщо такі дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби; на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Незважаючи на викладене, військовослужбовець, майор ОСОБА_1 , зазначені вимоги Закону проігнорував та 15.02.2023 року вжив спиртні напої та близько 11.40 год. перебував у не тверезому стані в розташуванні військової частини в службовий час, що підтверджується Висновком № 348 від 15.02.2023 року, результат 1,83 % проміле протоколом про адміністративне правопорушення від 15.02.23р. № 7 та іншими матеріалами справи.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП є доведеною, дії правопорушника кваліфіковані вірно за вказаною статтею.

Між тим, згідно ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

В даному випадку, подія мала місце 15.02.2023р., однак до суду матеріали справи надійшли лише 02.08.2024р., тобто з пропуском тримісячного строку накладення адмінстягнення.

Також, в зв`язку з неявкою особи, щодо якої було складено протокол, у судові засідання, розгляд справи відкладався. Відтак, станом на 01.10.2024 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, який передбачений ст. 38 КУпАП, та становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

У рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 173-20 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому закриття справи з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП .

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима