Житомирський апеляційний суд
Справа №282/780/24 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Номер провадження №33/4805/1229/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 30 липня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 21.06.2024 о 01 годині 05 хвилин, в с.Старий Любар по вул.Кантемирівській, керував автомобілем MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 чи у найближчому закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Гарбузюк О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. На його думку, судом першої інстанції не враховано той факт, що примірник протоколу про адміністративне правопорушення, який вручений ОСОБА_1 , не містить запису про порушення ним будь-якого пункту ПДР, на відміну від примірника, який наявний у матеріалах справи та містить запис щодо порушення ним п.2.5 ПДР. Також, працівниками поліції у протоколі заначено назву вулиці, якої на території села не існує, та неправильно зазначено дійсну дату народження ОСОБА_1 . Окрім того, вказав, що поліцейським не було складено та надано для ознайомлення ОСОБА_1 акту огляду на стан сп`яніння, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ствердної відмови він не озвучував. Суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та виніс постанову на підставі неналежних та недопустимих доказів, не зважаючи на те, що об`єктивна сторона складу правопорушення, інкримінуємого його підзахисному, не підтверджена поза розумним сумнівом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №661563 від 21.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 21.06.2024 о 01 годині 05 хвилин, в с.Старий Любар по вул.Кантемирівській, керував автомобілем MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 чи у найближчому медичному закладі, категорично відмовився на відео, яке проводилось на нагрудний відео реєстратор №АМ 1208, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №661563 від 21.06.2024 (а.с.2); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА №313777 від 21.06.2024 (а.с.3); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 21.06.2024 (а.с.4); диском з відеозаписом події (а.с.6).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.

З наявного у справі відеозапису вбачається, що порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та ст.266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння недійсним, працівниками поліції не допущено.

Відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у найближчому медичному закладі. Водію також роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду. Проте, своєю поведінкою водій безумовно ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння і таким діям працівниками поліції надано правильну оцінку. ОСОБА_1 роз`яснені його права, визначені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, та ознайомлено зі змістом протоколу, який ним підписаний без зауважень.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння не є обставиною, яка виключає винність ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився від такого огляду.

Посилання захисника на відсутність у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, який вручений ОСОБА_1 , запису про порушення ним конкретного пункту ПДР, на відміну від примірника протоколу, який міститься в матеріалах справи, не може бути підставою для визнання такого доказу незаконним, оскільки обидва примірника містять чітке викладення суті правопорушення та кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Допущені працівниками поліції у протоколі неточності щодо назви вулиці та місця народження водія також не впливають на дійсність даного процесуального документа та не роблять протокол недопустимим або неналежним доказом, оскільки такі помилки не є істотними.

Накладене судом стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною, а тому посилання захисника в судовому засіданні на наявність у ОСОБА_3 на утриманні неповнолітніх дітей, не надає суду процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду Житомирської області від 30 липня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич