Провадження № 3/127/2821/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., за участю представника Вінницької митниці Держмитслужби України Самсонюка Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання в Україні: АДРЕСА_1 , паспорт гр. Росії для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 25.04.2014 органом «ФМС 31009» Росії, тимчасова посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_2 видана 12.10.2009 органом УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 о 17:49 в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів - Подільський - Отач» відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «в`їзд в Україну» по смузі руху «зелений коридор», заїхав транспортний засіб марки «CHERY TIGGO 2», реєстраційний номер України НОМЕР_3 , під керуванням гр. Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який слідував з Р. Молдова в Україну.

Під час проведення митного контролю, на підставі інформації АСМО «Інспектор», встановлено, що громадянин Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 08.07.2015 через пункт пропуску «Сеньківка - Нові Юрковичі» Чернігівської митниці ДФС, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер Росії НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 , в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування.

Станом на 09.02.2024 інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України або поміщення його в інший митний режим відсутня.

Таким чином, відповідно до Закону України від 08.11.2018 № 2612-VIII «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», гр. Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в порушення вимог ч. 1, ч. 6 ст. 380 МК України, перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер Росії НОМЕР_4 , VTN-код - СЕ, більше ніж на 30 Діб.

Представник митниці Самсонюк Д.М. в судовому засіданні протокол про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 481 МК України.

В судове засідання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не з`явився, надіслав до суду письмові пояснення з клопотанням про розгляд справи без його участі згідно яких, він заперечує свою провину у вчинення правопорушення та просить закрити справу за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення з підстав викладених в поясненнях.

В зв`язку з цим на підставі ст. 268 КУпАП, ст. 526 МК України та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Вислухавши думку представника Вінницької митниці, врахувавши письмові пояснення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях гр. Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються МК України.

Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 486, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Притягнення особи до відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Пунктом 60 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 2 ст. 380 Митного кодексу України визначено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 380 Митного кодексу України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

За ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Під обставинами непереборної сили відповідно до пункту «а» ч. 4 ст. 263 МК України розуміються стихійне лихо (пожежа, повінь тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях у зоні митного контролю, інші надзвичайні та невідворотні за даних умов події.

Відповідно до п. 3 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі - Порядок № 657) залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

У випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (п. 6 розділу VІІІ Порядку № 657).

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У п. 3.3 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат)це документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За результатами розгляду документів ТПП України / регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.11 Регламенту).

Відповідно до п. 6.15 Регламенту у разі, якщо за результатом розгляду заяви і наданих документів вбачається, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відсутні або відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами форс-мажору (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання, ТПП України / регіональна ТПП надсилає заявникові відповідь про відмову в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), спираючись на висновок відповідно про відсутність форс-мажорних обставин, їх недоведеність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 вказано що, сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20, де вказано, що сертифікат ТПП України є не єдиним документом на підтвердження надзвичайних обставин, обставини форс-мажору можуть доводитися будь-якими іншими доказами.

У постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 Верховний Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, щоці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

З аналізу наведеного слідує, що особа звільняється від відповідальності у разі наявності дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного письмового повідомлення митного органу про обставини події.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що громадянин Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), до митних органів із заявою про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України не звертався, будь-яких документів про настання обставин непереборної сили до митних органів не надавав.

Вказане також не заперечується і самим ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Розглянувши матеріали справи та дослідивши додані докази, суд дійшов висновку, що винуватість гр. Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в скоєнні ним порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил від 09.02.2024 № 0061/401000/24 (а.с. 2-5); витягами з АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ (а.с. 9-13); службовою запискою гол. держ. інсп. Олександра Кулівара (а.с. 15)..

Так, з сукупності вказаних доказів слідує, що на підставі інформації АСМО «Інспектор», встановлено, що громадянин Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 08.07.2015 через пункт пропуску «Сеньківка - Нові Юрковичі» Чернігівської митниці ДФС, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер Росії НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 , в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування.

Станом на 09.02.2024 інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України або поміщення його в інший митний режим відсутня.

Згідно витягу інформації з АСМО «Інспектор» «Провадження в справах про ПМП» гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не притягувався до відповідальності за ст. 481 МК України.

Таким чином, відповідно до Закону України від 08.11.2018 № 2612-VIII «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», гр. Росії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в порушення вимог ч. 1, ч. 6 ст. 380 МК України, перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер Росії НОМЕР_4 , VTN-код - СЕ, більше ніж на 30 діб.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у порушенні строку дії митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України, адже матеріали справи не містять доказів засвідчення ТПП існування обставин непереборної сили для ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), які унеможливили виконання ним зобов`язань, покладених на нього МК України, а також того, що він вчинив дії, які пов`язані із вивезенням такого транспортного засобу за межі митної території України, або поміщенням його у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформлення його для вільного обігу на митній території України зі сплатою відповідних митних платежів.

Таким чином, судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами, на які посилається ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в своїх письмових поясненням, як на підставу для звільнення від відповідальності, та можливістю виконання ним обов`язку, встановленого ч. 6 ст. 380 МК України.

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 486, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а саме перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, внаслідок чого суд визнає ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винуватим у вчиненні вказаного правопорушення.

За ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги обставини справи та особу порушника, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, який вчинив адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на вищевказані обставини справи з урахуванням особи порушника, враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 103, 380, 481, 527 МК України, ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: