Провадження № 3/727/3555/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Ярема Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ВАД № 653272 від 28.11.2024 року ОСОБА_1 28.11.2024 року, близько 18 год. 10 хв., за адресою АДРЕСА_1 , порушила терміновий заборонний припис серії АА №449164 від 27.11 2024 року терміном 10 діб, а саме: спілкувалась з донькою ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, 28.11.2024 року, після роботи вона прийшла додому і не змогла потрапити до житла, оскільки донька у замку, з середини квартири, залишила ключ. Вона дзвонила у двері, ніхто не відкривав, змушена була доньку просити, щоб та її впустила у квартиру, яке є єдиним її житлом, їй нікуди було піти.

Із пояснень ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_1 , долучених до протоколу, вбачається, що 28.11.2024 вона перебувала вдома за адресою АДРЕСА_1 , та коли прийшла її мати ОСОБА_1 вона відмовилась відчинити їй двері у квартиру, двері відкрила тільки в присутності працівників поліції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали адміністративної справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру могли завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Судом встановлено, що був винесений заборонний припис серії АА №449164 від 27.11 2024 року терміном 10 діб, яким ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з донькою ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_1 не було зобов`язано залишити місце проживання, яке є її спільним житлом із донькою, а тому враховуючи, що донька умисно залишила ключ в замку, щоб мати не змогла потрапити в квартиру, не реагувала на дзвінки та надала пояснення, що дійсно не впускала матір в квартиру, що саме по собі містить ознаки адміністративного правопорушення, то прохання ОСОБА_1 до доньки, щоб та відчинила двері і впустити її в квартиру, не може вважатися порушенням заборонного припису.

Суд наголошує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції даної статті дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Проаналізувавши наявні матеріали адміністративного провадження, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не мала умислу на порушення заборонного припису, а мала бажання попасти в квартиру, в якій проживає, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelinv.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вище викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому відповідно до положень ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів.

Суддя Ярема Л.В.