Справа № 366/3232/24
Провадження № 3/366/2215/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А.,

за участю особи. яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ще Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 160524 від 28.10.2024, суть інкримінованого правопорушення зазначена таким чином:

28.10.2024 року близько 00 год. 20 хв. в с-щі Іванків по вул. І. Проскури водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1103 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини, порушення мови, обстановка, що не відповідає обстановці, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських ….., за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Позиція учасників справи

ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що до його автомобіля, який стояв під`їхали працівники. При спілкуванні з поліцейським Богушем Л., останній повідомив, що він ( ОСОБА_1 ) має ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився та просив пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак інший працівник поліції Ничипоренко Р.С. сказав, що ОСОБА_1 від проходження огляду вже відмовився та відносно нього складатиметься протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 заперечував відмову пройти огляд на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є працівником ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Він зазначив, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості відповідають тим, що мали місце при складанні протоколу.

3. Оцінка судді

3.1 релевантні джерела права

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява № 36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суддя не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

3.2 оцінка дій та кваліфікації правопорушення з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису), що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суддя також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 711/2189/21 (провадження № 51-1704км22), згідно з якою «забезпечення доставки осіб до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння повинно здійснюватись не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення»

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння

З огляду на викладені норми права та кваліфікацію інкримінованого правопорушення, у справах за ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України підлягають доказуванню:

факт керування особою транспортним засобом;

наявність ознак алкогольного сп`яніння;

законна пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та відмова водія від проходження такого огляду;

вимога до водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв?язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та/або у разі незгоди з результатами такого огляду і відмова від проходження водієм огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

Доведеність у встановленому законом порядку наведених обставин є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, і такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Аналогічні правові позиції неодноразово наводились у постановах апеляційних судів при перегляді постанов суддів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, зокрема, у постановах Київського апеляційного суду: від 30.09.2019 у справі № 753/24552/18;від 16.12.2019 у справі № 761/30354/19; від 01.12.2022 у справі № 369/5756/22; від 22.12.2022 у справі № 369/4874/22; ВІД 08.06.2023 у справі № 358/14/23; від 10.07.2023 у справі № 367/3833/22, а також в постановах інших судів апеляційної інстанції України.

Тобто, така практика в апеляційних судах, які в справах про адміністративні правопорушення є вищими судами, є сталою та підлягає врахуванню.

3.2.1 докази, подані сторонами

3.2.1.1 докази сторони обвинувачення

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до матеріалів справи в якості доказів долучено:

протокол про адміністративне правопорушення;

оптичний диск з двома файлами відеозапису подій, за яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення із супровідними документами до нього.

3.2.1.2 докази сторони захисту

Стороною захисту документів, які б відповідали критеріям доказів не надано.

3.3 дослідження доказів

З матеріалів відеозапису суддею встановлено таке.

Відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції на службовому автомобілі під`їжджають до автомобіля марки ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходиться в нерухомому положенні на пішохідному переході. В салоні автомобіля знаходиться ОСОБА_1 . Працівник поліції підходить до ОСОБА_1 та оголошує, що його зупинено за керування транспортним засобом в комендантську годину та за стоянку автомобіля на пішохідному переході. ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом та говорить, що відпочиває та запитує, чому працівники поліції до нього підійшли. Поліцейський стверджує, що рух автомобіля зафіксований на відеокамеру.

Після цього, один з поліцейських пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погоджується. Поліцейський пропонує пройти огляд на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів, на що ОСОБА_1 відмовляється та просить провести такий огляд в закладі охорони здоров`я. Поліцейський погоджується з таким проханням. ОСОБА_1 запитує, яким чином (на якому транспортному засобі) він буде доставлятись до лікарні. Після цього між ними починається розмова про теми, що не стосуються розгляду справи. Після цього, інший працівник поліції оголошує, що складатиме протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Подальший відеозапис відображає процедуру перевірки документів та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

3.4 висновок судді за результатами оцінки доказів

3.4.1 щодо протоколу про адміністративне правопорушення

Відповідно до положень ст.ст. 254, 255 та 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

Аналіз наведених норм КУпАП у своїй сукупності дає підстави стверджувати, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суть адміністративного правопорушення повинна бути відображена належним чином. Тобто, повинні не лише описуватись встановлені ознаки, які є підставою для проведення огляду на стан сп`яніння а й констатація факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. В іншому випадку, саме лише зазначення ознак сп`яніння без конкретизації дій особи щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не є таким, що розкриває суть адміністративного правопорушення, відповідно, вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення є недотриманими.

Саме лише зазначення виявлених у водія ознак сп`яніння без посилання на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння призводить до того, що уповноважена посадова особа перекладає на суд функцію сторони обвинувачення: суд, розглядаючи справу, на переконання посадової особи, яка склала протоколу про адміністративне правопорушення, повинен сам відшукати та встановити конкретизацію дій правопорушника та визнати їх доведеними, що суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та є недопустимим.

Крім цього, не конкретизація вчиненого правопорушення є порушенням права особи на захист: особа позбавлена можливості здійснити підготовку своєї чіткої позиції захисту при розгляді справи, оскільки не розуміє, у чому саме вона звинувачується за вчинення домашнього насильства, тобто в чому саме полягає вчинення інкримінованого їй правопорушення у тій чи іншій формі.

Констатуючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, якими визначено обов`язок водія транспортного засобу на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення лише зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що на думку автора протоколу утворює зазначену правову кваліфікацію правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. При цьому, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення не інкриміновано.

Суддя звертає увагу, що за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, п. 2 Положення № 1103 та п. 2.5 ПДР України, наявність ознак у водія транспортного засобу стану алкогольного сп`яніння є законним підґрунтям висунення вимоги пройти огляд на стан сп`яніння та саме по собі не утворює наявність складу правопорушення за ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, суть правопорушення є неконкретизованою, а враховуючи, що суддя здійснює розгляд справи в межах протоколу про адміністративне правопорушення та не вправі змінювати фабулу протоколу на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним доказом та підставою притягнення його до адміністративної відповідальності.

3.4.2 щодо керування транспортним засобом та підстави його зупинки працівниками поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що до його транспортного засобу під`їхали працівники поліції.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не задокументовано.

При цьому, двозначним є висловлення поліцейського, який підходив до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Зокрема, поліцейський наголосив, що «Вас зупинено у зв`язку з керуванням транспортного засобу в комендантську голину та за стоянку на пішохідному переході», що суперечить формальній логіці: не можна зупинити автомобіль, який перебуває в стоянковому положенні, тобто вже є нерухомим.

Разом з цим, ОСОБА_1 на відеозаписі категорично заперечує факт керування ним автомобілем.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Враховуючи недоведеність наданими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і позиції останнього, яка зводиться до заперечення наявності такого факту, суддя приходить до висновку про відсутність в його діях об`єктивної сторони складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що до таких висновків приходив Київський апеляційний суд у своїх постановах, переглядаючи постанови суддів Іванківського районного суду Київської області у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де обставини справ були аналогічними цій справі (постанова від 31.08.2023 у справі № 366/1306/23, апеляційне провадження № 33/824/3367/2023; постанова від 30.10.2023 у справі № 366/935/23, апеляційне провадження № 33/824/4447/2023, постанова від 06.06.2024 у справі № 366/504/24, апеляційне провадження №33/824/2860/2024).

3.4.3 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З наслідками досліджених матеріалів відеозапису суддею встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та цікавився способом його доставки для проведення такого огляду.

Разом з цим, працівник поліції з незрозумілих причин та за відсутності будь-яких підстав констатував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

З досліджених матеріалів відеозапису суддею не встановлено в поведінці ОСОБА_1 дій, які було б можливо кваліфікувати як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та навпаки встановлено його згоду на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що виключає об`єктивну сторону правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

3.5 висновки за результатами розгляду справи

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

4. Вирішення питань про вилучені речі і документи

Питання щодо вилучених речей і документів не вирішується, оскільки з матеріалів справи не встановлено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення вилучались будь-які речі чи документи.

5. Судовий збір

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 40, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ