П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2024 рокусуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , надсилав повідомлення на мобільний телефон колишньої дружини ОСОБА_2 , в яких були словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне насильство, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні 25.09.2024 року ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що у нього з колишньою дружиною непорозуміння з приводу дитини, остання не дозволяє йому бачитися з дитиною. Зазначив, що ніяких образ та погроз він колишній дружині на мобільний телефон не надсилав, скріншоти з мобільного телефону, які містяться в матеріалах справи не зрозуміло за яке число, він такі погрози не надсилав.

В зв`язку з викликом заявниці розгляд справи було відкладено на 09 годин 20 хвилин 01.10.2024 рік.

01.10.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить власноручна розписка, яка міститься в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутності.

Допитана 01.10.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що дійсно з колишнім чоловіком у неї непорозуміння з приводу дитини, вона не дозволяє йому без її відома і присутності спілкуватися з дитиною, так як ОСОБА_1 одного разу перебував в нетверезому стані, а також без її відома забрав дитину з дитячого садочка і вона викликала працівників поліції. Зазначила, що СМС повідомлення колишній чоловік з погрозами їй надсилав. Також, коли ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, телефонує і ображає її нецензурною лайкою, погрожує, що забере дитину. На даний час чоловік просить вибачення, але вона його не вибачає.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження ОСОБА_1 , про те, що він не вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, не надсилав на мобільний телефон ОСОБА_2 повідомлення з погрозами, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , які були дані в судовому засіданні, яка пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово їй телефонував на мобільний телефон, ображав її та погрожув, а також матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності, а тому суд розцінює їх такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинені правопорушення.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , дослідивши заяву ОСОБА_2 , рапорт працівника поліції, лист Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області, письмові пояснення ОСОБА_2 , скріншот з мобільного телефону, письмові пояснення ОСОБА_1 , форму оцінки ризиків, згідно з якою уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як низький, вважаю, що останній своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При застосуванні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у вигляді штрафу, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО