П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Київ

Справа: № 755/10701/24

Провадження: №33/824/4717/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лінника Миколи Анатолійовича

на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року, винесену під головуванням судді Федосєєва С. В..

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою Дінпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривні 60.

Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Лінник М. А. 28 червня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підвтерджували вину ОСОБА_1 . Зазначив, що водій самокату є повноправним учасником дорожнього руху. Крім того, водій електросамокату не може переїжджати пішохідний перехід. Вказує, що ОСОБА_1 завершив маневр правового повороту на пр. Миру і проїзду регульованого пішохідного переходу, а зіткнення сталось в частині правого заднього колесу. Також матеріали справи не містять відповідного висновку про ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 чи відмови батьків останнього від проходження огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Сербіна Л. В. надали пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Просили апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 діяв всупереч вимог п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, характер та локалізація пошкоджень транспортного засобу, яке мало місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 857251, ОСОБА_1 06.06.2024 року о 17 годині 09 хвилин, керуючи транспортним засобом «ATAMANA 092H» д.н.з. НОМЕР_1 (маршрутне таксі) у м. Києві по проспекту Миру, 2 при виникненні небезпеки для руху у вигляді появи на проїзній частині дитини на самокаті, який рухався по регульованому пішохідному переході, якого він об`єктивно міг виявили з моменту його виїзду на пішохідний перехід, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки ТЗ, в результаті чого здійснив зіткнення з малолітнім водієм самоката ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався у супроводі свого батька. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

До протоколу про адміністративне правопорушення доданіписьмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (батька малолтінього ОСОБА_2 ), протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою пригоди до нього. Схема місця ДТП підписана учасниками даної пригоди без будь-яких зауважень.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Враховуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, схему місця ДТП, характер та локалізацію механічних пошкоджень автомобіля, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що водієм ОСОБА_1 не дотримано п. 12. 3 Правил дорожнього руху, адже він, повертаючи праворуч, об`єктивно міг виявити перешкоду з моменту його виїзду на пішохідний перехід, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, в результаті чого здійснив зіткнення з малолітнім водієм самоката ОСОБА_2 ..

Щодо посилань скаржника про те, що саме внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_4 трапилась дана дорожньо-транспортна пригода, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно в межах складеного протоколу та не вправі вирішувати питання щодо винуватості особи, щодо якої на розгляд не надходило відповідного протоколу, про що вже було зазначено і судом першої інстанції

Разом з тим, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що накладене на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є надмірно суворим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив про те, що позбавлення його права керування транспортними засобами на 6 місяців позбавить його єдиного джерела отримання доходу та значно погіршить матеріальне становище його сім`ї.

Згідно положень ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до санкції ст.124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачена адміністративна відповідальність у виді позбавлення права керування транспортними засобами або штрафу.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції не перевірив та не врахував належним чином даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме, що в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, та позбавить його єдиного джерела отримання доходу, що суттєво вплине на матеріальне становище родини ОСОБА_1 .

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у справі не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції не враховано відсутність тяжких наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення - вихованню особи та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лінника Миколи Анатолійовича задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити, застосувавши до ОСОБА_1 захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома