КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/4493/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №752/28/24

10 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Ях`яєва Алі Шакіровича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києвавід 27 червня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 13 серпня 2024 року адвокат ОСОБА_2 - Ях`яєв Алі Шакірович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_2 - Ях`яєв Алі Шакірович посилається на те, що ОСОБА_2 дізнався про зміст оскаржуваної постанови 09 серпня 2024 року, вказане підтверджується копією постанови Голосіївського районного суду м. Києвавід 27 червня 2024 року, зокрема, на аркуші паперу, яким скріплено вказану постанову, зазначена дата 09 серпня 2024 року.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції незаконна та необґрунтована.

Зазначає, що співробітниками поліції було порушено встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Вказує, що порушення полягають у наступному: - хоча ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, його не було направлено на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я і йому це не пропонувалось; - протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Зазначає, що ОСОБА_2 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вважає, що працівниками поліції є надуманими ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , зокрема, запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння шкіри обличчя.

Звертає увагу на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у графі «суть адміністративного правопорушення» спочатку було зазначено, що воно полягає саме у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а вже потім було дописано про відмову від проходження огляду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав з підстави, викладених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., пояснення ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 27червня2024 року.

У матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 про вручення копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року, яка датована 09 серпня 2024 року. (а.с.65)

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані адвокатом ОСОБА_2 - Ях`яєвим Алі Шакіровичем причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києвавід 27 червня 2024 року є поважними.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, матеріали відеозапису проходження огляду обов`язково долучаються до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №719150 ОСОБА_2 17 грудня 2023 року о 09 годині керував транспортним засобом «Ford Explorer», н.з. НОМЕР_1 по вул. Васильківській, 23/6 у м. Києві, і після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, таких як: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №719150 від 17 грудня 2023 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які є безперервними.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_2 не було направлено на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я і йому це не пропонувалось, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані доводи спростовуються відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Із вказаного відеозапису вбачається (зафіксований час на відео 0:06:57), що ОСОБА_2 на запитання працівників поліції відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та від проходження наогляд у лікаря нарколога самостійно. В подальшому працівником поліції було повторно запропоновано водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager, а також запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, однак у відповідь працівники поліції отримали відмову водія (зафіксований час на відео 0:44:49).

Крім того, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції і доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_2 його прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також не було забезпечено право на користування юридичною допомогою адвоката.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В протоколі зазначено про роз`яснення ОСОБА_2 положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Заперечень, щодо складеного протоколу ОСОБА_2 не зазначено.

Щодо доводу сторони захисту про те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у графі «суть адміністративного правопорушення» спочатку було зазначено, що воно полягає саме у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а вже потім було дописано про відмову від проходження огляду, суд апеляційної інстанції зазначає, що це є думкою сторони захисту, а тому не може вважатисьпорушеннями, які б могли вплинути на прийняте судом першої інстанції рішення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є формою службового документу уповноваженого органу, у якому відображаються необхідні відомості у випадку виявлення адміністративного правопорушення. Сам по собі факт складання протоколу не є доказом вини особи. Протокол оцінюється сукупно з іншими зібраними доказами.

Щодо посилань сторони захисту про те, що ОСОБА_2 після спілкування з патрульними поліцейськими одразу поїхав до КМПКЛ «Соціотерапія», де самостійно пройшов огляд у лікаря ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» з результатом 0,00%, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки огляд у зазначеному медичному закладі на предмет визначення стану сп`яніння у ОСОБА_2 був проведений без присутності працівника поліції та після спливу часу з моменту виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції, такий огляд в силу положень ч.4 ст. 266 КУпАП є недійсним та не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ невинуватості у вчиненні інкримінованих дій, оскільки відповіднодо протоколу про адміністративне правоворушення, ОСОБА_2 інкримінується саме відмова від проходження згідно встановленного порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Всі інші доводи апелянта не підтвержені докзамита спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 - Ях`яєва Алі Шакіровича .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 - Ях`яєва Алі Шакіровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києвавід 27 червня 2024 року - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_2 - Ях`яєву Алі Шакіровичу строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Ях`яєва Алі Шакіровича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: