Номер провадження: 33/813/1774/24
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Слаблюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Слаблюк Василя Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду міста Одеси від 23.05.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 23.05.2024 року визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Як зазначено в постанові суду, 03.04.2024 року о 05.24 годин в м. Одеса по вул. Довга, 116 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Volkswagen, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, пройшов тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат позитивний 1,66% проміле, з результатом огляду водій згодна, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Слаблюк В.М. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2024 року, відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. У матеріалах справи відсутні докази вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В сказі зазначається, що судом першої інстанції не взято до уваги, що працівники поліції склали протокол за керування у стані алкогольного сп`яніння, але із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення ПДР, за які її слід було зупинити, відповідно всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами. Не враховано, що зупинка ОСОБА_1 поліцією не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до неї, виконувати вона не була зобов`язана.

Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останньої. На думку сторони захисту, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Також адвокат зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що працівниками поліції було порушено Інструкцію з використання приладу «Drager Alcotest 7510». З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу «Алкотест 7510». При цьому, згідно з чеку Драгеру №786 від 03.04.24 результат тесту становить 1,66 проміле. Однак відповідно до відеоматеріалів, а саме о 06:32 год., працівниками поліції було запропоновано громадянину який стояв осторонь, для прикладу, пройти тест за допомогою того самого приладу «Алкотест 7510». Проте на відео не вбачається зміни мундштука під час проходження тесту. Тобто ОСОБА_1 надали прилад який вже був у використанні, без заміни мундштука. Відповідно до Інструкції з використання приладу «Drager Alcotest 7510», необхідно використовувати новий мундштук для кожної особи, що перевіряється, при цьому перед встановленням мундштука належить відкрити упаковку, не знімати упаковку з місця, що контактуватиме з ротом, поки мундштук не буде правильно встановлений у прилад. Працівник поліції про порядок застосування газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» не проінформував ОСОБА_1 , а тому вона не була обізнана про порядок його застосування для цілей тестування та, як наслідок, була позбавлена можливості обґрунтовано заперечити результати тестування, отримані з порушенням порядку застосування самого приладу, що впливає на достовірність його показників. В порушення вимог інструкції по експлуатації аналізатора Драгер працівником поліції перед проходженням ОСОБА_1 тесту новий одноразовий мундштук, який був би розпакований та встановлений на прилад у присутності ОСОБА_1 безпосередньо перед проходженням тестування, на прилад Драгер Alcotest 7510 становлено не було. Також захисник просить звернути уваги на той факт, що працівники поліції не зробили контрольну пробу повітря, відповідно до зазначеної Інструкції вони повинні були це зробити та Драгер 7510 повинен показати 0. Однак працівники поліції не показали чи пройшов Драгер контрольну пробу повітря, ні ОСОБА_1 , ні на боді-камеру працівника поліції. А одразу надали ОСОБА_1 Драгер 7510 без здійснення контрольної проби повітря, а тому могли зробити певні маніпуляції з Драгером. В даному випадку було порушено порядок проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то наявний у справі чек Драгеру Alcotest 7510, є не неналежним та недопустимим доказом.

В скарзі адвокат акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги, що працівниками поліції порушено процедуру щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння чи інших документі, що засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Наголошує, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. У даному випадку з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав, або пропонував ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 не згодна з результатами тесту, однак працівники поліції не запропонували належним чином, пройти медичний огляд у мед закладі.

Адвокат наголошує, дана ситуація потребує уточнення, тому виникають сумніви з приводу належності проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та на яких підставах було зупинена ОСОБА_1 . За для цього було надано клопотання про виклик працівника поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак судом було безпідставно відмовлено у ньому, що позбавило суд можливості об`єктивно розглянути справу.

Підсумовуючи викладено в апеляційній скарзі адвокат зазначив, що постанова Київського районного суду м. Одеси є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, адже не було враховано, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД N? 905468 від 03.04.2024 були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції. ОСОБА_1 була безпідставно зупинена, порушено Інструкцію з використання приладу «Drager Alcotest 7510» та порушено процедуру направлення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Отже, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого «поза розумним сумнівом» висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 , яка наполягала на закритті провадження, просила врахувати, що є матір`ю одиначкою, працює водієм, раніше до адміністративної відповідальності не притягалася.

За клопотанням захисника була викликана та допитана поліцейська, яка складала протокол.

У судовому засіданні поліцейська взводу 2 роти 1 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП Плющинська Е.В. пояснила, що ОСОБА_1 була зупинена оскільки в неї були не включені повортніки, при перевірці документів у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти тест, на, що ОСОБА_1 погодилась. При проходженні, ОСОБА_1 не правильно дула у трубочку приладу Драгер, але з разу шостого в неї вийшло і прилад показав 1,66 %, з результатами огляду водій погодилася.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, письмові пояснення які були подані під час апеляційного розгляду стороною захисту, подивившись у судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, які були долучені до матеріалів справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або в закладах хорони здоров`я.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2024 року та з відеозапису з місця події вбачається, що 03.04.2024 року о 05.24 годин автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, проведена перевірка документів, в ході спілкування поліцейськими у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що вона погодилась, здійснила декілька спроб продути прилад. О 06.37 годин поліцейськими був проведений контрольний замір повітря, після чого ОСОБА_1 , застосовуючи мундштук, який був виданий їй особисто та перевірений нею на цілісність упакування, пройшла тест на стан сп`яніння, який зафіксував 1,66%, тобто стан алкогольного сп`яніння, з результатом тесту ОСОБА_1 була згодна та здійснювала спроби «домовитись» з поліцейськими.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомилася зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення. Жодних зауважень з приводу правильності та законності дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлювала та надала особисте пояснення про те, що вживала пиво.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинки транспортного засобу, або при складанні протоколу, чи проходженні огляду на стан сп`яніння, стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Частиною 1статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 8.9«а» Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що не було підстав для зупинки автомобіля його підзахисної та дії працівників поліції під час оформлення протоколів про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 безумовно керувала транспортним засобом, зупинилась на вимогу поліцейських, і як зазначила поліцейська ОСОБА_2 . в судовому засіданні ОСОБА_1 була зупинена оскільки не включила поворотні знаки.

Також, варто зазначити, що працівники підрозділу поліції на дорозі є працівниками органів Національної поліції України, законні вимоги яких повинні бути виконані.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України Про національну поліцію).

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституції України.

Твердження апелянта про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Всі інші апеляційні доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, яким суд дав правильну та неупереджену оцінку і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, не надано.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 не має.

Керуючись ст. 294, 251, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Слаблюка Василя Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду міста Одеси 23.05.2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов