Провадження № 33/801/213/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Кашпрук Тетяни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Кашпрук Т.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КпАП України.

Звертає увагу на те, що справа розглянута у відсутності ОСОБА_1 незважаючи на клопотання адвоката відкласти розгляд справи з підстав перебування останнього на лікуванні.

ОСОБА_1 і його захисник, адвокат Кашпрук Т.В., повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, захисник подала письмову заяву про розгляду справи в їх відсутність, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2023 року серії ААБ №117086, водій ОСОБА_1 того ж дня 11.07.2023 о 01 год 45 хв керував транспортним засобом «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України суд обґрунтував даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; рапорті поліцейського взводу №2 роти №1 БПП УПП у Вінницькій області Малика О.; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.07.2023, відеозаписах з відеореєстраторів на DVD-R диску.

Перевіривши відповідні доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Відповідно до вимог статті 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено, що у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, у даному випадку згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 11.07.2023 - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук, про що також зазначено у направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння…, працівник поліції має запропонувати йому (водієві) пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Як зазначалось вище, диспозицією частини першої статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи два відеофайли із записами боді-камер поліцейських, апеляційним судом встановлено, що відеозапис, який розміщений першим на димку, розпочато о 01:46:09 год в момент, коли працівники поліції запропонували водієві автомобіля «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_1 надати документи для встановлення особи. Після чого о 01:47:26 год відеозапис перервався та продовжився о 02:17:46 год, а о 02:18:43 год знов перервався. О 02:19:54 год відеозапис відновився в момент, коли працівник поліції вже складає протокол про адміністративне правопорушення та закінчився о 02:30:34 год.

На другому відеозаписі, який розпочався о 01:45:53 год також зафіксовано момент огляду працівниками поліції документів водія, а під час розмови з ОСОБА_1 поліцейським було висловлено пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Відповіді на вказану пропозицію від водія ОСОБА_1 не надійшло, тобто ні згоди, ні відмови ОСОБА_1 під відеозапис не висловив. Натомість він пояснював, що є діючим військовослужбовцем, який перебуває на лікуванні, пред`являв якісь документи, що оглядалися поліцейським, проте без оголошення їх змісту тощо.

О 01:47:32 відеозапис переривається, а о 01:53:35 год відновлюється і триває до 01:56:20 год коли ведеться розмова між поліцейським і водієм з приводу інших питань, безпосередньо не пов`язаних з фіксацією правопорушення. Після зупинення відеозапису о 01:56:20 год він відновлюється лише о 02:19:00 і триває до 02:20:04 год . За цей період часу (1 хв. 04 сек.) висвітлено момент заповнення протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення водієві можливість повернути посвідчення водія, яке було у нього вилучено.

Після складання протоколу ОСОБА_1 було передано особам у військовій формі (без вказівки їх прізвищ, імені, по-батькові, посад, звань тощо).

Долучені до матеріалів справи відеозаписи не є безперервними, а скомпільовані з фрагментів, критерій відбору яких є незрозумілим, і не містять фіксації дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння, або відмови від такого огляду. Свідки по справі не залучалися, а відтак відеозаписи могли б бути єдиним засобом доказування в цій ситуації, проте такими не є.

За таких обставин слід констатувати відсутність такої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки особа щодо якої запропоновано такий огляд на місці зупинки, а саме ОСОБА_1 , відмову не висловлював та іншим чином не виказував, пояснюючи лише те, що він перебуває на лікуванні. Подальші дії працівників поліції суд тлумачить як неналежне виконання ними своїх обов`язків.

Так, навіть після складення протоколу про адміністративне правопорушення і під час ознайомлення з ним ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено суть правопорушення, яка полягає саме в ухиленні від проходження огляду на стан сп`яніння, а не в керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції на зазначені порушення уваги не звернув і дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

За викладених обставин, постанову суду необхідно скасувати та провадження по справі закрити на підставі статті 247 п. 1 КпАП України за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу.

Водночас суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено вимоги статті 266-1 КпАП України і огляд водія ОСОБА_1 мав проводитись в порядку цієї норми.

Процедура огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ закріплена у статті 266-1 КпАП України, якою було доповнено КУпАП Законом України № 2839-IX від 13.12.2022.

Стаття 266-1 КпАП України регулює загальний порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тоді як до спеціальних суб`єктів водіїв застосовуються норми ст. 266 КпАП України, які регулюють, зокрема, порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема, на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що 11.07.2023 під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній виконував обов`язки військової служби, зокрема, перебував на шляху прямування на службу або зі служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Отже, дана ситуація виникла саме у зв`язку з підозрою водія ОСОБА_1 у керуванні приватним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та до цих правовідносин застосовуються саме приписи ст. 266 КпАП України, поки не доведено, що він виконує обов`язки військової служби.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Кашпрук Тетяни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 127/21246/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрити на підставі статті 247 п. 1 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник