Справа № 366/2775/24
Провадження № 3/366/1956/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А.,

за участю особи. яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ще Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285825 від 10.09.2024, суть інкримінованого правопорушення зазначена таким чином:

10.09.2024 року о 21 год. 20 хв. на а/д Київ-Овруч 79 км + 100 м водій керував автомобілем ЗАЗ 110307 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «драгер». Відповідно до тесту № 1710 проба позитивна 0, 81 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Позиція учасників справи

2.1 позиції, викладені в письмових документах

ОСОБА_1 подав до суду клопотання, у якому просив закрити провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що транспортний засіб під його керуванням працівники поліції не зупиняли, а він зупинився самостійно. Він в судовому порядку скасував постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, яка складалась разом з протоколом про адміністративне правопорушення. Тому, оскільки у працівників поліції не було передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинки транспортного засобу, просив застосувати положення доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати всі зібрані докази на підтвердження його невинуватості недопустимими та закрити провадження у справі.

2.2 позиції, висловлені у судовому засіданні

ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що його транспортний засіб ніхто не зупиняв, він зупинився сам, тому всі подальші дії працівників поліції є незаконними. В порядку адміністративного судочинства він скасував постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка складалась відносно нього разом з протоколом про адміністративне правопорушення. Крім цього, він пояснив, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він вимагав відвезти його в лікарню, оскільки з результатами огляду не погодився, однак в заклад охорони здоров`я його не доставили.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є працівником ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Особисто він автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняв. Він в складі екіпажу поліції прибув за повідомленням на блокпост, де виявив ОСОБА_1 . Останній на вимогу працівника поліції пройшов огляд на стан сп`яніння, результат виявився позитивним, після чого вирішено скласти протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому, ОСОБА_1 висловив свою незгоду з результатами огляду та просив відвезти його в лікарню.

3. Оцінка судді

3.1 релевантні джерела права

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява № 36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суддя не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

3.2 оцінка дій та кваліфікації правопорушення з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису), що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суддя також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 711/2189/21 (провадження № 51-1704км22), згідно з якою «забезпечення доставки осіб до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння повинно здійснюватись не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення»

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладені норми права та кваліфікацію інкримінованого правопорушення, у справах за ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України підлягають доказуванню:

факт керування особою транспортним засобом;

наявність ознак алкогольного сп`яніння;

законна пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими;

проведення такого огляду, за результатами якого у водія встановлено ступінь алкогольного сп`яніння з показником приладу більше 0,2 проміле.

вимога до водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв?язку з незгодою з результатами огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими;

доставка водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, яка забезпечується поліцейськими не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для проведення такого огляду та встановлення за результатами його проведення стану алкогольного сп`яніння.

Доведеність у встановленому законом порядку наведених обставин є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

3.2.1 докази, подані сторонами

3.2.1.1 докази сторони обвинувачення

в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до матеріалів справи в якості доказів долучено:

протокол про адміністративне правопорушення;

рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 ППОП ГУНП в м. Києві Гуріна С. про те, що 10.09.2024 на блокпосту зупинено автомобіль ЗАЗ 1103 з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого на місце події викликано працівників поліції;

роздруківку з приладу «DRAGER ALCOTEST 6810», тест № 1710, результат 0, 81 проміле;

оптичний диск з двома файлами відеозапису подій, за яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення із супровідними документами до нього.

3.2.1.2 докази сторони захисту

ОСОБА_1 надав суду копію постанови Іванківського районного суду Київської області від /10.10.2024 в адміністративній справі № 366/2857/24, яка набрала законної сили 22.10.2024, згідно з якою постанова інспектора СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області серії ББА № 643819 від 10.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасована, а справа про адміністративне правопорушення закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зі змісту постанови суду вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , яка скасована, стосувалась того, що 10.09.2024 о 21 год. 20 хв. на автомобільній дорозі «Київ-Овруч» 79 км. + 100 м. Позивач керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , який не мав при собі посвідчення водія категорії В, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.

Відтак, з огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та зміст постанови суду від 10.10.2024, якою скасована постанова поліції серії ББА № 643819 від 10.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та скасована постанова складались відносно ОСОБА_1 в день, час, та за обставин, які є предметом розгляду цієї справи.

Інших доказів матеріали справи не містять.

3.2.2 висновок судді за результатами оцінки доказів

3.2.2.1 щодо керування транспортним засобом та підстави його зупинки працівниками поліції.

Факт керування транспортним засобом за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не оспорюється та в сукупності з цим доводиться рапортом поліцейського ППОП від 10.09.2024.

Щодо доводів про недопустимості доказів через безпідставність зупинки транспортного засобу, то суддя такі доводи відхиляє, оскільки недоведеність законності підстав зупинки транспортного засобу за умови доведеності в діях водія транспортного засобу іншого правопорушення не є підставою для визнання всіх зібраних доказів за вчинення доведеного правопорушення недопустимими та не спростовує факту вчинення такого правопорушення.

До близьких за змістом висновків прийшов КАС ВС у своїй постанові від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Разом з цим, наявність окремих процедурних порушень та недоведення факту порушення водієм положень ПДР України не може бути самостійною підставою для визнання всіх зібраних доказів недопустимими, оскільки такі обставини не спростовують факту вчиненого правопорушення, яке є предметом судового розгляду.

Аналогічний висновок викладений у постанові КАС ВС від 14.02.2018 у справі № 735/1246/15-а.

Скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП було предметом розгляду справи судом в порядку адміністративного судочинства і не є предметом розгляду цієї справи.

При цьому, зазначена ОСОБА_1 підстава для визнання доказів недопустимими через незаконну зупинку працівниками поліції з урахуванням встановлених обставин є необґрунтованою та такою, що суперечить сама собі, оскільки сам ОСОБА_1 стверджував, що працівники поліції його не зупиняли, а відтак не можна стверджувати про незаконність факту, який не мав місце.

Суддя наголошує, що проведенню огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння в обов`язковому порядку не має передувати зупинка поліцейськими транспортного засобу, оскільки обставини для проведення такого огляду можуть бути різними (настання ДТП, зупинка транспортного засобу сторонніми особами, які маю підозру на керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння для подальшого виклику працівників поліції з метою документування такого факту тощо).

Таких вимог до проведенні огляду на стан сп`яніння не містять положення ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Положення № 1103.

За положеннями цих нормативно-правових актів, визначальною обставиною, яка є підставою для висунення вимоги працівником поліції до водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння є встановлення підстав для проведення такого огляду.

Тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність зупинки його транспортного засобу як на підставу визнання всіх зібраних у справі доказів недопустимими не знайшли свого підтвердження.

3.2.2.2 щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи в сукупності з поведінкою учасників при складанні протоколу про адміністративне правопорушення на предмет дотримання законності процедури проведення огляду на стан сп`яніння, суддя приходить до таких висновків.

Як встановлено суддею, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці його виявлення працівниками поліції. При цьому, будучи обізнаним з результатом такого огляду (0,81 проміле) шляхом демонстрації працівником поліції показників приладу «Драгер» ОСОБА_1 та після оголошення поліцейським рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відразу не висловив свою незгоду з результатами огляду та не вимагав доставити його в лікарню. Таку незгоду та вимоги ОСОБА_1 висловив вже після того, як протокол про адміністративне правопорушення був складний та наданий йому для ознайомлення.

З огляду на зміст положень ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Зміст положень ст.ст. 254-256 КУпАП у взаємозв`язку зі ст.ст. 251 (яка визначає, що є доказами у справі та обов`язок їх збирання), 257 КУпАП (надіслання протоколу) свідчать про те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення є завершальною стадією оформлення матеріалів справи перед її розглядом уповноваженими органами, перелік яких визначений главою 17 КУпАП.

Тому, протокол про адміністративне правопорушення, як акт звинувачення у вчиненні особою правопорушення складається за наслідком збору доказів причетності особи до її вчинення та встановлення обставин, які викладатимуться в протоколі як суть адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи обставин цієї справи, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, відсутність заперечень останнього проти результатів такого огляду відразу та оголошення поліцейським рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень про результати огляду на стан сп`яніння після складання протоколу про адміністративне правопорушення формально підпадає ознаки поведінки ОСОБА_1 , що спрямована на штучне порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, суддею встановлено, що до початку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відразу наголосив, що в будь-якому разі він не буде погоджуватись з результатами огляду, проведеного поліцейським через сумніви у достовірності показників приладів, які перебувають у розпорядженні поліції.

Тому, вислухавши таку позицію ОСОБА_1 , працівник поліції, після отримання результатів проведеного ним огляду на стан сп`яніння мав забезпечити доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

Разом з цим, з метою перевірки достовірності кінцевої позиції ОСОБА_1 щодо результатів огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, працівник поліції у відповідності до положень п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 мав скласти Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (за формою, визначеною додатком 2 до цієї Інструкції), в якому зазначити результати такого огляду, відомості про згоду/незгоду з результатами такого огляду та вручити його копію ОСОБА_1 .

Однак, в матеріалах справи такий акт огляду відсутній, з матеріалів відеозапису також не вбачається його складення, ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 та вручення останньому його копії.

Саме наявність такого акту зі згаданими відомостями і було б підтвердженням того, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, проведеного поліцейськими. Це виключало б обов`язок доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я і його поведінка була б розцінена суддею як штучне порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, враховуючи первинну позицію ОСОБА_1 до результатів огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів та недотримання працівником поліції зазначених вимог в частині складення документів, поведінку ОСОБА_1 не можна вважати такою, що спрямована на надання процедурі огляду формальної незаконності.

За таких обставин, законність процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є сумнівною і такий сумнів в силу положень ст. 62 Конституції України тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому, суддя приходить до висновку, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Положення № 1103.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним

Відтак, провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось в порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України не доведена належними та допустимими доказами, а зібрані докази не є такими, на яких суддя може обґрунтовувати своє рішення.

3.3 висновки за результатами розгляду справи

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

3.4 вирішення питань про вилучені речі і документи

Питання щодо вилучених речей і документів не вирішується, оскільки з матеріалів справи не встановлено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення вилучались будь-які речі чи документи.

3.5 судовий збір

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 40, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ