Провадження № 3/522/7044/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 29.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕНР № 111272 вбачається, що 12.08.2024 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet, номерний знак НОМЕР_1 , під час здійснення перестроювання в іншу смугу не надала дорогу автомобілю Fiat, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з лівого боку по тій смузі на яку водій транспортного засобу Chevrolet, номерний знак НОМЕР_1 , мав намір перестроїтись.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

06 листопада 2024 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що з фактичних обставин справи вбачається вина водія іншого транспортного засобу, ОСОБА_2 , яка виїжджала з місця паркування.

07 листопада 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просила провести судове засідання за її відсутністю, вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнала та просила закрити провадження по справ № 522/14449/24 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При ухваленні постанови, суд бере до уваги п.26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення «Правил дорожнього руху» України.

Згідно з розділом 1 Загальні положення Правил дорожнього руху України визначено, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух», зазначає що до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що 12.08.2024 року вона рухаючись по вул. В.Арнаутська, маючи намір перестроювання до лівого ряду, почала рух, але в цей час з лівої сторони різко виїхав автомобіль Fiat, номерний знак НОМЕР_2 . Задля уникнення ДТП, повернулась праворуч, але відчула, що в неї в`їхав Fiat, через що автомобіль Chevrolet, отримав механічні ушкодження з лівого боку.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕНР № 111272 від 12.08.2024 року додано схему місця ДТП, пояснення учасників пригоди.

Як слідує з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 доданих до протоколу, остання 12.08.2024 року виїжджала з парковки, увімкнула правий поворот, почала повільно рухатись та поїхала вперед на 2-3 метри, не очікувано з`явився автомобіль Chevrolet, яка рухалась з правого ряду в лівий та відчула зіткнення, побачивши машину.

Однак, суд не в змозі погодитись з такими поясненнями, оскільки з наданої суду та дослідженої в судовому засіданні схеми ДТП вбачається, що пошкодження на автомобілі Fiat містяться по правій стороні, а саме переднього бамперу, переднього правого крила, лакофарбового покриття, а пошкодження автомобіля Chevrolet містяться зліва на задньому бампері, задньому лівому крилі, лакофарбового покриття, що свідчить, що ОСОБА_2 рухалась трохи позаду та мала б побачити автомобіль попереду.

В той же час, схема місця ДТП від 12.08.2024 року складена т.в.о. 3кр№3б№1 полку УПП в Одеській області ДПП л-нт поліції ОСОБА_3 була підписана обома учасниками ДТП без жодних зауважень та нарікань.

На вказаній схемі вбачається точне місце ДТП із зазначенням прив`язки, напрямки руху автомобілів, місце розташування транспортних засобів після ДТП, тощо. Також були зафіксовані видимі (зовнішні) пошкодження транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП.

Поряд з цим, після надходження справи про адміністративне правопорушення до суду, учасниками ДТП не подавались жодні заяви чи клопотання щодо невідповідності складеної схеми ДТП чи будь-яких інших недоліків в ній, а тому суд приймає вказану схему місця ДТП, з якою ознайомлені всі учасники ДТП, про що містяться відповідні відмітки, як належний та допустимий доказ.

При цьому, в матеріалах справи міститься фотофіксація місця події, яка підтверджує все вищевикладене.

Відтак, розташування пошкоджень на двох автомобілях суперечить обставинам викладеним в поясненнях ОСОБА_2 та навпаки підтверджують позицію ОСОБА_1 , оскільки, навіть якщо припустити, що водій автомобіля Chevrolet як це стверджує ОСОБА_2 в своїх поясненнях, повернув в її полосу руху, то механізм утворення пошкоджень мав би бути іншим, розташування автомобілів в момент та після скоєння ДТП було інакшим та автомобілі мали б значніші пошкодження лівого та правого боку, а не передньої та задньої частин відповідно.

Разом з тим, відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В той же час, у відповідності до п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відтак, водій автомобіля Chevrolet, здійснюючи рух в дозволеній смузі руху у дозволеному напрямку та маючи намір змінити полосу руху, розраховувала на виконання Правил дорожнього руху іншим учасником, яка здійснювала рух в її полосу.

Пунктом 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Як вбачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди та пояснень, водій автомобіля «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 Правила дорожнього руху не порушувала, а також виходячи з фотофіксації знаходилась майже повністю у смузі руху, в яку перелаштовувалась з іншої, тобто фактично завершивши маневр, у зв`язку з чим мала пріоритет.

Отже, з огляду на вказане та на положення п. 10.3 Правил дорожнього руху, за яким водій автомобіля Fiat яка знаходилася ліворуч мала дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч, тобто автомобілю Chevrolet.

На підставі викладеного, з урахуванням пояснень учасників пригоди, а також встановлених обставин у справі про адміністративне правопорушення, механізм утворення пошкоджень, відповідно до схеми місця ДТП, що дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам пункту 10.3 ПДР України, тобто в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення, за наступних причин.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки - ними спростовані. Також, не знайшли свого підтвердження доводи, викладені у поясненнях другого учасника ДТП водія автомобіля Fiat, номерний знак НОМЕР_2 . Натомість, доводи ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях та запереченнях, в ході розгляду справи підтвердилися.

Відтак, дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, пояснення, які містяться в матеріалах справи по суті є взаємовиключними.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, за якою суд міг би прийняти рішення, не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя