Справа № 461/6919/24 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/1385/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 10 вересня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 ,

- адвоката Іськіва І.З.,

представника митниці - Хоми Т.Б.

в с т а н о в и в:

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0788/20900/24, 23 червня 2024 року, близько 17 год. 08 хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes -Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія прямував гр. України ОСОБА_1 , який своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в багажному відділенні, з приховуванням від митного контролю, було виявлено товари, які знаходились під особистими речима (валізи, коробки з одягом), доступ до яких став можливий після вивантаження останніх, а саме зарядні станції без ознак використання «Bluetti EB70»- 3 шт., «Bluetti EP500 PRO» 1 шт., «Bluetti АС70»-1 шт., «Ecoflow River 2 Max» - 1 шт., «Bluetti ЕВ 240» - 1шт., «Power Oak EB 150»- 1 шт.

Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі усного опитування не заявив.

В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. вважає висновок суду помилковим та необгрунтованим. Вважає, що місцевим судом надано перевагу доказам, поданим адвокатом та вибірково застосовано норми Митного кодексу України. Стверджує, що в матеріалах справи наявні докази вини ОСОБА_1 у переміщенні останнім товарів, вилучених, згідно протоколу про порушення митних правил, шляхом приховування.

Просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним за ч.2 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення, а саме: штраф, передбачений санкцією статті; конфіскацію в дохід держави вилучених протоколом про порушення митних правил №0788/20900/24 товарів; конфіскацію транспортного засобу марки «Mercedes -Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_1 суму витрат митниці за зберігання вилучених у нього товарів та транспортного засобу на складі митного органу у сумі визначеній митницею станом на день розгляду справи у Галицькому районному суді м.Львова - 41759,17 грн.

У запереченнях на апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. - захисник ОСОБА_1 - адвокат Іськів І.З. вважає постанову місцевого суду законною та обгрунтованою, а доводи та твердження в апеляційній скарзі безпідставними, у звязку з чим просить апеляційнку скаргу залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 вересня 2024 року - без змін.

Заслухавши пояснення представника митниці про задоволення апеляційної скарги, виступ представника ОСОБА_1 - адвоката Іськіва І.З. про залишення без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 486 МК України та 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі і порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Як вбачається зі ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції були дотримані.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0788/20900/24 від 23 червня 2024 року у провину ОСОБА_1 ставиться вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

З об`єктивної сторони ч.2 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу.

Так, об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Безпосереднім об`єктом вказаного правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона правопорушення ч.2 ст. 483 МК України характеризується наявністю прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Це випливає з роз`яснень, що містяться у п.п.5, 6 Постанові Пленуму Верхового Суду України віл 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» та визначають, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання даним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Таким чином, факт приховування товарів від митного контролю має принципове значення для правильного вирішення справи. Саме ці обставини підлягають доказуванню у даній справі, проте матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б безсумнівно встановлювали вказані факти, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У ст. 4 МК України зазначено визначення термінів, які містять норми цього Кодексу.

Зокрема, п. 53 ч.1 ст. 4 МК України визначено, що спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Так, як вбачається із змісту акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23 червня 2024 року, протоколу про порушення митних правил та обставин даної справи, у даному провадженні встановлено, що частина зарядних станцій, а саме: «Bluetti EB70»- 3 шт., «Bluetti EP500 PRO» 1 шт., «Bluetti АС70»-1 шт., «Ecoflow River 2 Max» - 1 шт., «Bluetti ЕВ 240» - 1шт., «Power Oak EB 150»- 1 шт. була виявлена під особистими речами (валізами, коробками) та доступ до таких став можливим після вивантаження останніх, відтак такі переміщувались ОСОБА_1 без ознак приховування, в контексті п. 53 ч.1 ст. 4 МК України.

Разом з тим, інша частина переміщуваних приладів, а саме зарядних станцій без ознак використання: «Bluetti АС70»-1 шт., «Bluetti EP500 PRO» 2 шт., «Power Oak EB 150»- 2 шт., «Bluetti EP500 PRO» 1 шт. переміщувалась у сховищах вантажного відсіку та салону автомобіля.

Згідно висновку експерта Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення інженерно - транспортної (автотехнічної) та трасологічної експертизи у справі про порушення митних правил №0788/20900/24 від 23 червня 2024 року №2722-Е від 14 серпня 2024 року вбачається, що у заводську конструкцію автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , внесено конструктивні зміни, які полягали у переобладнанні з вантажного на пасажирський (ручним способом із застосуванням спеціалізованого обладнання), в результаті якого вантажний відсік автомобіля був розділений на 2 відокремлених об`єми різного призначення (пасажирський салон, багажний відсік) та 3 спеціальні порожнини різних об`ємів із окремими доступами у просторі другої додатково встановленої перегородки. Переобладнання автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 з вантажного на вантажопасажирський (про що не відмічено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), здійснено саморобним способом, з використанням металевого сортового прокату прямокутної форми, матеріалу типу ДСП, елементів різьбового кріплення, слюсарного інструменту та зварювального обладнання. Виявлені у вантажному відсіку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 спеціальні порожнини були утворені шляхом саморобного встановлення за закріплення каркасної конструкції за допомогою зварних з`єднань,Є а також встановленні додаткових перегородок саморобним способом за допомогою слюсарного інструменту та зварювального обладнання, що відкривало можливість доступу до спеціальних порожнин із вантажного відсіку та салону автомобіля.

Поряд з цим, як вбачається із фототаблиці, долученої до матеріалів справи, та вірно зазначено місцевим судом, доступ до багажного відсіку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не був утрудненим, чи обмежений, митним органом не застосовувалися будь-які технічні засоби митного контролю, у зв`язку з утрудненням виявлення предметів, а метод розміщення зарядних станцій був зумовлений формою їх упакування та з метою забезпечення стійкості товару.

На думку апеляційного суду, суддя місцевого суду, враховуючи вищенаведене, прийшла до обгрунтованого висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, так як Галицькою митницею Держитслужби не надано жодних належних та допустимих доказів, які б стверджувати про вчинення ОСОБА_1 дій з відповідним умислом, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, належним чином мотивуваши це у своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що жодних викруток чи інших спецзасобів інспектор митниці при виявленні переміщуваних речей не використовував, доступ до зарядних станцій не був утруднений, а отже такі були у вільному доступі, і їх виявлення не потребувало зусиль чи використання спеціальних засобів, а той факт, що частина зарядних станцій переміщувалась у відсіку та салону автомобіля, не може свідчити про те, що ОСОБА_1 намагалася їх приховати та надати їм вигляду іншого товару, або стверджувати, що доступ до речей був утруднений.

Таким чином, під час розгляду даної справи як в місцевому, так і в апеляційному суді, не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, на думку апеляційного суду, обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_1 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо доведеності вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про порушення митних правил №0788/20900/24 обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються перевіреними місцевим судом доказами, які у своїй сукупності свідчать про безпідставність, необґрунтованість та необ`єктивність висновків митного органу.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.