ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу, яку подала адвокат Кобилянська Ольга Олегівна в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, - 27.09.2024 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м. Ужгород, по вул. Гагаріна, 139, керував транспортним засобом марки Рено Трафік, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради. Висновок позитивний № 395.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову судді, адвокат Кобилянська О.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Одночасно Кобилянська О.О. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримував постанову суду, оскільки зараз перебуває на сході України та захищає Батьківщину, його захисник також не отримав копію оскаржуваної постанови. У ЄДРСР адвокат Кобилянська О.О. ознайомилася із зазначеною постановою 20.12.2024. Також звертає увагу на те, що з 02.12.2024 по 12.12.2024 та з 13.12.2024 по 19.12.2024 включно, адвокат перебувала на лікарняному по стану здоров`я, про що надала відповідні довідки.

Вважає, що зазначені аргументи дають їй підстави клопотати перед судом про поновлення строку звернення до апеляційного суду за захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 . Просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята судом 20 листопада 2024 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 21 листопада 2024 року і спливає 02 грудня 2024 року, позаяк 30 листопада 2024 року припадає на вихідний день.

Апеляційна скарга направлена адвокатом Кобилянською О.О. до Закарпатського апеляційного суду через відділення Укрпошти - 20 грудня 2024 року (згідно штемпелю Укрпошти на конверті), тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не отримував постанову суду, оскільки зараз перебуває на сході України та захищає Батьківщину, його захисник також не отримав копію оскаржуваної постанови. У ЄДРСР адвокат Кобилянська О.О. ознайомилася із зазначеною постановою 20.12.2024. також звертає увагу на те, що з 02.12.2024 по 12.12.2024 та з 13.12.2024 по 19.12.2024 включно, адвокат перебувала на лікарняному по стану здоров`я, у зв`язку з чим не мала можливості у строк подати апеляційну скаргу, що на її думку свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.

Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки будь-яких доказів того, що адвокат Кобилянська О.О. вживала заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 02 грудня 2024 року (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мала перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Щодо доводів, що адвокат Кобилянська О.О. з 02.12.2024 по 12.12.2024 та з 13.12.2024 по 19.12.2024 включно, перебувала на лікарняному по стану здоров`я, про що надала відповідні довідки, апеляційний суд приймає до уваги, однак строк подачі апеляційної скарги закінчився до початку її хвороби.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні апелянта сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у справі № 991/358/20 поважними причинами є лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Дата отримання копії судового рішення, чи ознайомлення з ним - не є тими обставинами, що змінюють порядок перебігу строку на апеляційне оскарження для адвоката Кобилянської О.О., а тому ці обставини не можуть бути визнані у якості поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, твердження адвоката Кобилянської О.О. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску адвокатом Кобилянською О.О. строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили адвоката Кобилянську О.О. можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 20.11.2024, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.

Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Кобилянській О.О. як особі, що її подала у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кобилянської Ольги Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути адвокату Кобилянській О.О., як особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага