Провадження № 3/193/579/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участі: секретаря судового засідання Оселедець О.І., захисника Желдакова Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , останнє відоме тимчасове місце проживання: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядовим поліції ОСОБА_2 складено протокол, серії ЕПР1 №104993, про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП за фактом того, що ОСОБА_1 , 28.07.2024 о 11 год. 40 хв., на 45 км. автодороги Н-11, що на території Софіївської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, всупереч вимог п. 2.1 «а» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024, повторно протягом року (відповідно до постанови №ЕНА2523144 від 02.07.2024) керував транспортним засобом "Mazda 6", д/н НОМЕР_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся неодноразово належним чином.

При цьому, зважаючи на те, що у справі приймає участь його захисник адвокат Желдаков Я.І., право на захист ОСОБА_1 не порушено. До того ж сам захисник не заперечував проти розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник Желдаков Я.І. у судовому засіданні, не заперечуючи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, але посилаючись на відсутність належних доказів повторності вчинення цим водієм на протязі року раніше аналогічного правопорушення, а також не надання працівниками поліції до свого протоколу постанови суду за якою ОСОБА_1 було позбавлено прав керування транспортними засобами, просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вислухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1 "а" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачена більш сувора відповідальність у разі повторного вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Отже, зі змісту положень ч 5 ст. 126 КУпАП, яка кореспондується з ч. 4 ст. 126 КУпАП зазначено, що відповідальність за цією частиною статі настає відносно тієї особи, яка будучи позбавленою права керування транспортними засобами, повторно на протязі року керувала транспортним засобом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини та відповідних заперечень його захисника, провина цього водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується такими доказами:

1) протоколом про адміністративне правопорушення від 28.07.2024, серії ЕПР1 №104993, складеним уповноваженою на те посадовою особою, у якому відображені обставини і подію вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та у якому останній поставив свій підпис зазначивши, що «керував за необхідністю» (а.с.1);

2) відеозаписом з місця події, здійсненого з бодікамери працівників поліції, зокрема на відео файлу clip-0 зафіксовано зупинку автомобіля "Mazda 6", д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 за перевищення швидкості руху (а.с.3);

3) довідкою ст. інспектора відділення адмінпрактики ППП м. Кривий Ріг про те, що згідно національної автоматизованої інформаційної системи ГСЦ МВС України ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами ВХР 066690. Наявна повторність вчинення попередніх адміністративних правопорушень та рішень судів, яка надається на картках обліку адміністративного правопорушення (а.с.4);

4) самою карткою обліку адміністративного правопорушення сформованої ІІПС «Армор», з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КпАП України за постановою інспектора УПП в Миколаївській області від 02.07.2024 за №ЕНА 2523144, за якою на нього вперше на протязі року за керування автомобілем будучи позбавленим права керування транспортним засобом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. Штраф сплачено повністю 05.07.2024 (а.с.4).

Використання баз даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Відповідно, доводи захисника про відсутність доказів підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, є необґрунтованими та спростовуються долученими до матеріалів справи документів, зокрема довідки сформованої ІІПС «Армор».

Про факт позбавлення його прав керування транспортними засобами за постановою суду у січні 2024 року та факт винесення вищевказаної постанови працівником поліції у липні 2024 року повідомив сам ОСОБА_1 на камеру (clip-0 11:42:45 та 11:47:05).

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до ст.3 Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (ЄДРСР) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону, судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Оскільки відповідно до ч.5 ст.7 Закону, судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру, то суддею було досліджено зміст постанови судді Заводського районного суду міста Запоріжжя від 16 січня 2024 року (справа № 331/6261/23), згідно якої ОСОБА_1 дійсно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, варто зауважити, що за даними ЄДРСР ОСОБА_1 після цього ще двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і за постановами Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.01.2024 (справа № 489/7204/23) та Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2024 (справа № 487/513/24) на нього теж накладалися адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Посилання сторони захисту на вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності не заслуговують на увагу, оскільки захисником не надано жодних доказів, що ОСОБА_1 того дня сів за кермо автомобіля саме для того, щоб відвезти до лікарні хвору дитину. Натомість на відео останній пояснив працівникам поліції, що він разом зі своєю сім`єю та речами переїжджав з м. Запоріжжя на тимчасове проживання до м. Миколаєва, в автомобілі у дитини погіршилося самопочуття, а йому, як військовослужбовцю, дозволено керувати автомобілем без посвідчення водія.

Натомість, як встановлено під час розгляду справи водій ОСОБА_1 того дня не виконував своїх обов`язків військовослужбовця, перебував у цивільному одязі у власному автомобілі, й на тому ж відео відсутні будь-які обставини, які могли б вказувати, що він керував автомобілем саме для усунення реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3, 1.5 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є одне з найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 5 ст. 126 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки приміткою до ст. 22 КУпАП встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

За такого, зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доведена поза розумним сумнівом, суд, з урахуванням того, що правопорушник має сім`ю з маленькою дитиною та є військовослужбовцем ЗСУ, вважає за можливе накласти на останнього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП, - у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на мінімальний строк, але без оплатного вилучення транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 .

Крім того, у зв`язку з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, згідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з нього також належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../Дн-ка об/21081300, розрахунковий рахунок UA0004001, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, розрахунковий рахунок UA0026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець