Справа № 754/2928/24 суддя в І-й інстанції Галась І.А.
Провадження № 33/824/3941/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2024 року серії ААД № 441767, 11 лютого 2024 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві, по Броварському проспекту 93 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, що підтверджується тестом №2983 від 11.02.2024, результат розгляду становить 1.51 проміле, чим порушив вимоги п.2.9. а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належним чином завіреної копії свідоцтва та сертифікату якості приладу Alkotest 6820. Засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6820 виробництва компанії Drager Safety AG Co. KGaA, Німеччина, не відповідає вимогам чинного законодавства та не може експлуатуватись у зв`язку із закінченням строку експлуатації вимірювальної техніки. Є очевидним, що ОСОБА_1 не керував 11 лютого 2024 року транспортним засобом, а також не мало місце факту зупинки цього ж дня транспортного засобу поліцейськими під його керуванням, а продуття приладу Драгер ОСОБА_1 здійснював під психологічним тиском працівників поліції, виконуючи вимогу працівників правоохоронного органу. Під час розгляду даної справи суддею не було надано належної оцінки відсутності відеофайлів та долученим до справи письмовим доказам, а тому справа була розглянута не об`єктивно, що потягло за собою передчасне винесення незаконної постанови. Під час складання протоколу та встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, було допущено ряд суттєвих порушень, які унеможливлюють визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, унеможливлюють притягнення його до адміністративної відповідальності. Огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та відповідно до вимог частини 5 вказаної статті такий огляд вважається недійсним.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що він не отримав 12 квітня 2024 року копію оскаржуваної постанови та її змісту йому не було відомо, а отримав копію постанови лише 19 липня 2024 року його захисник, адвокат Хуторненко І.М., а тому строк на подачу апеляційної скарги пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 . У матеріалах справи міститься довідка про доставку смс. повідомлення ОСОБА_1 . Разом з тим, така довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом ДСА від 01 червня 2013 №73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Таку заявку можна оформити безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Оскільки відповідної заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення ОСОБА_1 не подавав, повідомлення місцевого суду про судове засідання не може вважатися належним.

Копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 , адвокат Хуторненко І.М. отримав 19 липня 2024 року (а.с.18), а апеляційна скарга подана ОСОБА_1 22 липня 2024 року. За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , просив відкласти розгляд справи у зв`язку з перебування його захисника на лікарняному. Від надання пояснень по суті апеляційної скарги відмовився.

Від захисника ОСОБА_1 , адвоката Хуторненка І.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря з 12 жовтня 2024 року.

Разом з тим до клопотання про відкладення розгляду справи суду надана довідка № 59 від 12 жовтня 2024 року видана ОСОБА_2 , про те, що він перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «ЦПМСД» Великодимерської селищної ради Богданівська МА ЗПСМ у сімейного лікаря з 12 жовтня 2024 року, діагноз ГРВІ.

Зі змісту поданої довідки не вбачається, що станом на 15 жовтня 2024 року адвокат Хуторненко І.М. перебуває на лікарняному, а отже з поважних причин не може з`явитись в судове засідання.

При цьому чинний КУпАП не визначає неявку до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомленого захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в якості підстави до відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність захисника ОСОБА_1 - адвоката Хуторненка І.М., відхиливши подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2,3,6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2024 року серії ААД № 441767, 11 лютого 2024 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві, по Броварському проспекту 93 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, що підтверджується тестом № 2983 від 11 лютого 2024 року, результат розгляду становить 1.51 проміле, чим порушив вимоги п.2.9. а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення водій підписав без зауважень, зазначивши про свою згоду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 , сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254,256 КУпАП, тому є належним доказом у даній справі.

Відповідно до наявної у справі роздруківки тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Газоаналізатора Drager Alcotest 6820, результат тесту становив 1,51‰. Вказану роздруківку водій ОСОБА_1 підписав без зауважень.

Також працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та зазначено в ньому результати огляду на стан сп`яніння 1,51‰. В графі з результатами згоден, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 поставив свій підпис.

При цьому ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу незгоди з показниками газоаналізатора Drager Alcotest 6820, не висловлював, напроти на 05 хв. 30 с. відеозапису вказав працівнику поліції, що згоден з тестом.

Так, з відеозапису з місця зупинки та проведення огляду на стан сп`яніння встановлено, що водій ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 1,51‰. З результатом огляду водій був ознайомлений. Також поліцейським було запропоновано водію повторно пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або проїхати для повторного огляду до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відмовився. (05 хв. 31 с. відеозапису). З результатом тесту був згодний.

Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія ОСОБА_1 до проходження чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено та на відеозаписі не зафіксовано.

Доводи апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі спростовуються матеріалами справи та апеляційним судом відхиляються, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до відеозапису чітко вбачається, що після проведення тесту на алкоголь на газоаналізаторі Drager Alcotest 6820, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 , проїхати для проведення огляду до лікаря, у разі, якщо він не згоден з тестом. На вказане ОСОБА_1 відповів, що з тестом згоден.

Зазначені дії поліцейського повністю узгоджуються з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у відповідності до якої у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, законодавством визначено можливість проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я виключно у разі, відмови водія від проходження огляду на місці, чого у випадку огляду ОСОБА_1 не було, чи у разі не згоди водія з результатами огляду на місці, чого теж не зафіксовано, оскільки ОСОБА_1 вказав, що з результатами огляду згоден.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи завіреної копії свідоцтва та сертифікату якості приладу Alcotest 6820, апеляційний суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

Пунктом 5 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду за допомогою алкотестера «Drager Alkotest 6820» та не виявляв бажання ознайомитись із сертифікатом відповідності або свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не висловлював заперечень щодо можливості використання саме даного приладу. Протокол та чек драгера підписав без зауважень.

Отже, підстав надавати особі, що притягується до адміністративної відповідальності зазначеного свідоцтва та сертифікату не було.

Крім того чинний КУпАП не передбачає обов`язку працівника поліції чи суду долучати вказані документи до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки як доказу, з тих підстав, що спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6820» не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, не пройшов оцінку відповідності та не має сертифікату відповідності, висновків суду не спростовує, з огляду на таке.

Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, передбачає, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Зазначеним Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року № 124-VIII, документ про відповідність - це декларація (в тому числі декларація про відповідність), протокол (у тому числі протокол випробувань), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання визначених вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності. А оцінка відповідності - процес доведення того, що визначені вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.07.2012 № 533 «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» (далі наказ № 533) Держлікслужба зберігала Державний реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення (далі Державний реєстр). Наказ № 533 втратив чинність 02.02.2018 р. на підставі наказу МОЗ України від 22.12.2017 № 1690 «Про визначення таким, що втратив чинність, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 16 липня 2012 року № 533».

У Державному реєстрі, який зберігала Держлікслужба відповідно до наказу № 533, містилась інформація щодо медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Germany) (свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014 від 29.12.2014; наказ Держлікслужби України від 29.12.2014 № 1529). У додатку до свідоцтва 48 позицій, з них: газоаналізатор DragerAlcotest 6820 (код за каталогом №83 22 660) та газоаналізатор Drager Alcotest 6820, з конфігуруванням (код за каталогом № 83 22 655).

Технічним регламентом щодо медичних виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 № 753 (далі Технічний регламент), встановлені вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності. Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 № 122 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них», Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (далі Реєстр осіб).

У Реєстрі осіб наявна інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», зокрема: газоаналізатор Drager Alcotest 6820, код за каталогом: 83 22 660; газоаналізатор Drager Alcotest 6820 med, код за каталогом:83 26 270.

Пунктом 41 Технічного регламенту визначено, що орган з оцінки відповідності інформує, зокрема, Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкликані або відхилені сертифікати відповідності.

До Держлікслужби надійшла інформація від органу з оцінки відповідності ДП «Український медичний центр сертифікації» про виданий сертифікат відповідності від 08.06.2018 № UA.TR.039.645 уповноваженому представнику ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», зокрема: Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, код за каталогом: 83 22 660 та газоаналізатор Drager Alcotest 6820 med, код за каталогом:83 26 270, виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина.

Вказана інформація міститься на веб-сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (https://www.dls.gov.ua).

Отже газоаналізатори «Drager Alcotest 6820» виробництва компанії Drager Safety (Німеччина), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

За таких обставин, засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drаger Alcotest 6820 виробництва компанії Drаger Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам чинного законодавства та може експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення сервісного обслуговування в уповноваженому виробником сертифікованому сервісному центрі.

Будь-яких інших механізмів повірки Drаger Alcotest 6820 законодавством не передбачено, як і не передбачено вжиття коригувальних заходів, необхідних для приведення ЗВТ у відповідність із встановленими вимогами, у разі закінчення строку чинності сертифікату відповідності ЗВТ.

Як вбачається з роздруківки приладу «Drager Alkotest 6820» останнє його градуювання проводилось 14 листопада 2023 року, в той час як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 11 лютого 2024 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги щодо відсутності дозволу на використання приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», є не обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги в частині безпідставного прийняття місцевим судом в якості доказу акту огляду на стан сп`яніння з причин відсутності відеозапису, який не відкрився на момент ознайомлення захисника з матеріалами справи, апеляційний суд не може взяти до уваги з наступних підстав.

Як було зазначено вище, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП - огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначених вимог закону поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення дотримався, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фіксував на відеокамеру, запис якої було долучено до матеріалів справи, яка направлена на розгляд місцевого суду (а.с. 7).

В даному випадку, псування з невідомих причин долученого до справи відеозапису, ніяким чином не свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП в частині обов`язкового долучення такого відеозапису до матеріалів справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині неможливості відтворення наданого суду відеозапису, суд апеляційної інстанції витребував в Управлінні Національної поліції м. Києва копію відеозапису, що надавався суду разом з направленими для розгляду матеріалами (а.с. 7, 88).

На запит суду Управлінням патрульної поліції м. Києва повторно направлено суду відеозаписи з відеокамер поліцейських, які здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с. 92).

Вказаним відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Серед іншого зазначений відеозапис спростовує доводи апеляційної скарги в частині не керування ОСОБА_1 транспортним засобом та здійснення працівниками поліції психологічного тиску на нього з метою примушування до проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в справі направлення на огляд водія на стан сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язок поліцейського долучати таке направлення до матеріалів справи.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, що був проведений поліцейським на місці зупинки, підстав для складення такого направлення взагалі не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до вірних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але права останнього, в тому числі і на доступ до правосуддя, повністю поновлені шляхом звернення до апеляційного суду, з дотриманням усіх прав, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП. В апеляційній скарзі, як ОСОБА_1 так і його захисник мали можливість викласти та виклали усі доводи, які вони з тих чи інших причин не змогли донести до місцевого суду.

Крім того чинний КУпАП не визначає таку обставину, як розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як обов`язкову підставу до скасування постанови місцевого суду.

Вирішальним в даному випадку є посилання особи на обставини, на які вона не змогла звернути увагу місцевого суду, та які безумовно свідчать про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення. Таких посилань апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв