ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 жовтня 2024 рокуСправа №: 695/3059/24
Номер провадження 3/695/1854/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., за участю:

секретаря с/з Оніщенко Н.В.

прокурора Грози Ю,В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Кібальника В.П.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №474/2024 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.08.2024 року, ОСОБА_2 будучи директором Комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог ч. 1 ст.45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.03.2024, а декларація фактично подана 15.07.2024, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вказував, що він не подав декларацію вчасно, оскільки не знав, що її треба подавати, а тому її подав 15.07.2024р., коли вказали на необхідність її подання. Також вказував, що 07.08.2024р. до місця його роботи прийшов невідомий чоловік в цивільному одязі, який не представився та не показав посвідчення та почав пропонувати йому підписати якийсь протокол. Він не зміг цього зробити, оскільки мав високий тиск та через погане самопочуття не підписував та не ознайомлювався із вказаним протоколом.

Захисник ОСОБА_2 , адвокат Кібальник В.П. наполягав на суттєвих порушеннях чинного законодавства при врученні ОСОБА_2 та ознайомленні його із вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, що порушило його право на захист.

У судовому засіданні прокурор наголосила, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП. Поважних причин несвоєчасного подання ним декларації не встановлено. За таких обставин, вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також стягнути з нього судовий збір.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він особисто вручав протокол ОСОБА_2 під час чого увімкнув відеозапис зрозумівши, що ОСОБА_2 уникає ознайомлення з правами та обов`язками та проектом протоколу. перед початком розмови він представився та показав ОСОБА_2 посвідчення особи, вони спілкувались в кабінеті заступника сільського голови, який також там був присутнім. ОСОБА_2 посилався на поганий стан здоров`я та не ознайомлювався із змістом вказаного протоколу, відмовився від подальшого спілкування з ним. З дій ОСОБА_2 він зрозумів, що останній намагається уникнути відповідальності. Після їхньої розмови ОСОБА_2 до лікарні не звертався.

Суддя, заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_2 , його захисника та свідка, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статуту комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради (далі - Підприємство) є самостійним суб`єктом господарювання, створене для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення діяльності в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим статутом.

Власником та одноосібним Засновником Підприємства є Гельмязівська сільська територіальна громада в особі Гельмязівської сільської ради.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №102 від 22.05.2023 року «Про призначення ОСОБА_4 на посаду директора КП «Добробут»» призначено ОСОБА_2 на посаду директора комунального підприємства «Добробут» за контрактом з 23 травня 2023 року, за його згодою.

Відповідно до контракту з керівником комунального підприємства «Добробут», засновником якого є Гельмязівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області в особі Гельмязівського сільського голови Тітаренка Івана Миколайовича з однієї сторони, та громадянин України ОСОБА_2 , з другої сторони, уклали цей контракт про те, що громадянин України ОСОБА_2 призначається на посаду директора комунального підприємства «Добробут» терміном на 1 (один) рік з «23» травня 2023 року по «22» травня 2024 року включно.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №109 від 23.05.2024 року «Про продовження терміну дії контракту з директором комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради Олексієм Кібальником» продовжено термін дії контракту з директором комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради ОСОБА_5 терміном на 1 (один) рік з 23 травня 2024 року по 22 травня 2025 рік.

ОСОБА_2 , як директор комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції».

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 2-7 Перехідних положень Закону установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше

Законом та Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року №449/21, зареєстровано в Міністерств юстиції України 29 липня 2021 року за №987/36609 (далі- Порядок 449/21) передбачено три види декларацій, зокрема:

1)Щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч.1 ст.45 Закону, або абз.2 ч.2 ст.45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати:

щорічні декларації (з будь-якою позначкою);

декларацію при звільненні за 2022-2023 роки (якщо обов`язок подання декларації настав до 11.10.2023 включно);

декларацію кандидата на посаду за 2021 та 2022 звітні періоди (якщо кінцевий строк їх подання настав у період з 24.02.2022 по 11.10.2023 включно).

З 01 січня до 31 березня 2024 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 звітний період.

Декларації, подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 включно вважаються такими, що були подані на виконання обов`язку, передбаченого ст.45 Закону (абз.2 п.2-7 розділу ХІІІ «прикінцеві положення» Закону). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , будучи директором Комунального підприємства «Добробут» Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, продовжує свою діяльність як посадова особа юридичної особи публічного права, а тому граничний термін подачі щорічної декларації за 2023 рік є 31.03.2024, але ОСОБА_2 лише 15.07.2024 в порушення вимог ч.1 ст.45. п.2-7 Прикінцевих положень Закону подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №47/2024; копією щорічної електронної декларації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік; копією розпорядження сільського голови Гельмязівської сільської ради Золотоніського районі Черкаської області від 22.05.2023р. за №102 про призначення ОСОБА_2 на посаду директора КП «Добробут»; копією розпорядження сільського голови Гельмязівської сільської ради Золотоніського районі Черкаської області від 23.05.2024р. за №109 про продовження терміну дії контракту з директором КП «Добробут» ОСОБА_2 , відеозаписом який розміщений на DWD диску, що доданий до матеріалів справи.

Переглядом вказаного відеозапису судом встановлено, що останній знято за допомогою мобільного телефону ОСОБА_3 з якого вбачається, що майор поліції ОСОБА_3 намагався ознайомити ОСОБА_2 зі змістом протоколу та правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, однак останній повідомив про погане самопочуття, не ознайомившись із запропонованими документами.

Вказані відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку як поліцейських так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис та інші докази відповідають вимогам ст.251 КУпАП, є логічними та послідовними, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Пояснення сторони захисту щодо нероз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що істотно порушило право на захист суд сприймає критично, оскільки ОСОБА_2 не був позбавлений можливості наступного дня звернутись за правовою допомогою, ознайомитися з матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності, подати свої заперечення та докази на їх ствердження.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , будучи суб`єктом на який поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому суд зауважує, що і при розгляді справи в суді стороною захисту не надано жодних доказів на ствердження невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення чи поважності причин несвоєчасного подання декларації.

Отже всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини встановлені під час судового розгляду, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведеності їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується наявними в матеріалах справ письмовими доказами, а дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що згідно ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд не вбачає.

Обставин, що згідно ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, відсутності обставин, що пом`якшують відповідальність та обставин, що її обтяжують, а також характеру та суспільної небезпеки вчиненого нею правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_2 необхідно накласти мінімальне стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Застосування ст.22 КупАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність продитії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності. Більше того, факт вчинення правопорушення, пов"язаного з корупцією не може визнаватись малозначним, оскільки його вчинення порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядквання. Протидія корупційним та пов"язаним з корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії справ буде істотно сприяти запобіганню злочинам у цій сфері.

Водночас одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть проявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_2 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605.60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, ч. 1 ст.172-6, 283-285,287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з моменту її постановлення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.