Номер провадження: 33/813/2746/24
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Петрушко І.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Молдови, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 30.07.2024 року, о 22:15 год., в м. Одесі по вул. Воробйова, буд.11, водій керувала транспортним засобом «Lexus RC 350», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп?яніння, відповідно до висновку №002415, чим порушила вимоги п.2.9.а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення або визначити стягнення з урахуванням особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_2 вказує, що суддя місцевого суду безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував відсутність події та складу адміністративного правопорушення; не врахував безпідставну зупинку працівниками поліції її автомобіля; не доведення порушення нею ПДР України; а також розглянув справу без її участі.

Крім того, апелянт вважає, що місцевим судом не враховано, що протокол є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням, містить некоректні відомості щодо місця вчинення адміністративного правопорушення.

Одночасно, апелянт вказує, що при притягненні її до адміністративної відповідальності суд не врахував її особу, зокрема те, що вона є громадянкою Молдови, однак із 2022 року займає активну життєву та соціальну позицію в допомозі українській армії, допомагала в евакуації жінок та дітей та регулярно надсилає донати на допомогу ЗСУ.

ОСОБА_2 зазначає, що водійське посвідчення їй необхідне у зв`язку із зайняттям волонтерською діяльністю. Тому, на її думку, адміністративне стягнення у виді штрафу, без позбавлення її права керування транспортними засобами, буде пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Заслухавши ОСОБА_3 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, або призначити ОСОБА_4 , яка визнала свою вину, покарання у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції в цілому є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ЕПРТ від 31.07.2024 року та рапортом працівника поліції від 06.08.2024 року, ОСОБА_2 , 30.07.2024 року, о 22:15 год., в м. Одесі на перехресті вул.Рішельєвська/вул.Троїцька, керувала транспортним засобом «Lexus RC 350», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до висновку №002415, чим порушила вимоги п.2.9.а ПДР України.

Протокол ОСОБА_2 підписала без будь яких зауважень чи застережень.

Факт вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом серії ЕПРТ від 31.07.2024 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002415 від 30.07.2024 року та диском з відеозаписами обставин події.

Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, із переглянутих судом відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 30.07.2024/31.07.2024 року, зокрема: на відеозаписі з реєстратору автомобіля працівників поліції зафіксовано рух автомобіля «Lexus RC 350», д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинку працівниками поліції.

На відеозаписах зафіксовано, що за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_2 , повідомлення працівниками поліції про встановлення в неї ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, а також те, що ОСОБА_2 особисто підтвердила, що була на святкуванні дня народження та вживала алкогольний напій. На відеозаписі також зафіксовано факт добровільного погодження ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та проходження такого огляду в лікарні.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

Таким чином, слід констатувати, що з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 30.07.2024/31.07.2024 року, зокрема проходження водієм ОСОБА_5 огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлений факт її перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту апеляційної скарги та з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_2 та її захисник фактично не заперечують того факту, що на відеозаписі зафіксована саме ОСОБА_2 за подій, які відбувались 30.07.2024/31.07.2024 року, зокрема її спілкування з працівниками патрульної поліції та проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

За наведених обставин, суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відеозаписі достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002415 від 30.07.2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Вказаний висновок ОСОБА_2 також добровільно підписала. Відомостей про його оскарження суду не надано.

З огляду на наведене відеозапис та Висновок №002415 від 30.07.2024 року беззаперечно підтверджують викладені в протоколі відомості та поза розумним сумнівом доводять вину правопорушниці.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , не зважаючи на вимогу апеляційної скарги про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, все ж таки свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП визнала.

За наведених обставин суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника про безпідставну зупинку автомобіля ОСОБА_2 не спростовують факту скоєння останньою адміністративного правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_2 не перебувала за кермом автомобіля є неспроможними, та такими, що спростовуються відеозаписами обставин події та поясненнями самої ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та обставини справи.

Апеляційний суд враховує доводи ОСОБА_1 про те, що хоч не є громадянкою України, однак займає активну позицію в допомозі ЗСУ, шляхом здійснення відповідних грошових переказів, в підтвердження чого надала копії відповідних квитанцій, однак вказані обставини не є виключними та такими, що можуть бути безумовною підставою для визначення іншого стягнення.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_2 займається волонтерською діяльністю, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки вони не доведені відповідними доказами.

При цьому, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Водночас, у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскарженої постанови, оскільки місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 283 КУпАП, оскільки в абзаці першому мотивувальної частини постанови припустився помилки та виклав обставини, які апеляційний суд визнає такими, що не в повній мірі описують суть адміністративного правопорушення.

Так, в абзаці першому мотивувальної частини судом зазначено, що 30.07.2024 року, о 22:15 год., в м. Одесі по вул. Воробйова, буд.11, водій керувала транспортним засобом «Lexus RC 350», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Висновок №002415.

Тобто, судом першої інстанції: не конкретизовано особу, якою було вчинено адміністративне правопорушення, не зазначене її прізвища та ініціалів, тобто ОСОБА_1 ; невірно зазначене місце скоєння правопорушення, а саме вул. Воробйова, буд.11, тобто без врахування інформації з рапорту від 06.08.2024 року, в якому зазначено, що вірним місцем вчинення правопорушення є перехрестя вул. Рішельєвська/вул.Троїцька в м.Одесі.

Апеляційний суд відносить вказаний виклад обставин місцевим судом в абзаці першому мотивувальної частини до очевидних технічних описок, які допущені під час виготовлення оскарженої постанови за допомогою комп`ютерної техніки, які фактично не впливають на правильність висновків суду та законність рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду даної справи, на адресу апеляційного суду не надходило рішення місцевого суду щодо виправлення вказаних описок.

Враховуючи наведені обставини, оскільки встановлені судом недоліки оскарженої постанови можливо усунути за результатами апеляційного розгляду, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова підлягає зміні, шляхом викладення в іншій редакції першого абзацу мотивувальної частини постанови, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнана винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Викласти абзац перший мотивувальної частини постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 року в такій редакції:

«30.07.2024 року, о 22:15 год., водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Lexus RC 350», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі на перехресті вул. Рішельєвська/вул.Троїцька, в стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР №002415 від 30.07.2024 року, чим порушила вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський