Справа № 307/2464/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 (чотири) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Згідно з постановою, - 10 червня 2023 року, о 10-й год., по вулиці Центральній, у с. Терново, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 131», н/з НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу працівника поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано фактичні обставини події за участі ОСОБА_1 . Факт виконання водієм ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу чітко зафіксовано на відеозаписі, а саме на 10 год.15 хв., водночас відсутні будь-які відомості про причину запинки автомобіля. Вказує на те, що він пред`явив працівникам поліції акт технічного контролю та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, хоча поліцейські діяли всупереч вимог закону, оскільки якщо водій не порушував ПДР та не є учасником ДТП, поліцейський не має права вимагати для перевірки полісу страхування. Апелянт не заперечував щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, натомість працівники поліції проявили відносно ОСОБА_1 упередженість. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заява про відкладення розгляду справи не надходила.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 127746 від 10.06.2023, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201428 від 10.06.2023 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП; рапортом інспектора РПП ВПД 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Канюка І. від 10.06.2023 та відеозаписами події.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено. Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №127746 від 10.06.2023, 10 червня 2023 року, о 10.10 год., у с. Терново по вулиці Центральній, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 131», н/з НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п .2.4, п.п. «б» п. 8.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, та поставити свій підпис у протоколі.

Отже, даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 8.9 (б) ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, то в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги, в ході апеляційного розгляду було досліджено відеозапис з відеореєстраторів нагрудних камер поліцейських, який долучений до матеріалів провадження, що міститься на 4-тьох відеофайлах.

Відеозаписи послідовні та охоплюють період з часу переслідування транспортного засобу, його зупинки та завершуються складанням протоколів, тобто повністю передають перебіг події, а тому відсутні підстави для визнання їх недопустимими доказами.

Зміст відеозаписів повністю узгоджується з іншими вищевказаними наявними у справі доказами.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини, повністю відповідають суті пред`явленого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не виникає сумнівів щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.4 ПДР України, оскільки він не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно проблисковими маячками, та спеціальним звуковим сигналом, в подальшому був затриманий шляхом переслідування на службовому автомобілі.

Аналізуючи дії водія ОСОБА_1 , зокрема в частині ненадання ним на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом, технічного паспорту на транспортний засіб та полісу (сертифікат), та будь-яких інших документів для встановлення його особи, обґрунтовуючи безпідставною його зупинкою працівниками поліції, апеляційний суд розцінює їх, як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності, оскільки постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201428 від 10.06.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Пунктом 11 частини першої ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано. Відомості про оскарження ОСОБА_1 заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП, відсутні.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводиОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію апелянта слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційним переглядом не встановлено, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції встановив з наведенням відповідних мотивів та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 -2 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага