Справа № 603/653/24
Провадження № 3/603/398/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративноївідповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145840 від 08.10.2024 року, ОСОБА_1 08.10.2024 року приблизно о 15:30 год в м. Монастириська по вул. Горіховій, 10, керуючи автомобілем Fiat Scudo, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу (газоаналізатора) та в найближчому медичному закладі категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав, пояснивши, що не вживав алкоголь, а поліцейські безпідставно зупинили його автомобіль під час здійснення розвороту, як і безпідставно вимагали в нього пройти огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити, виходячи з таких міркувань.

У силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

У силу ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського VID51F-00-0003, підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейським зазначено те, що ОСОБА_1 в порушення вимог ПДР зупинив свій автомобіль на перехресті автомобільних доріг. Однак долучені до протоколу матеріали не підтверджують того, що на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного із порушенням правил зупинки, стоянки транспортного засобу. Водночас ОСОБА_1 не погоджувався з такими доводи поліцейського, мотивуючи тим, що він не зупиняв автомобіль, а здійснював розворот на перехресті, що й вбачається з дослідженого судом відеозапису VID51F-00-0003.

Відповідно до рапорту поліцейського від 08.10.2024 року від інспектора РПП Грижака М. 08.10.2024 року о 16:15 год зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що в м. Монастириська, вул. Горіхова, 1, було зупинено автомобіль Фіат, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Тобто вказаний рапорт також не містить інформації про порушення ОСОБА_1 правил зупинки чи стоянки транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що оскільки ОСОБА_1 поліцейськими зупинено без законних на те підстав, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що за правилами п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І Інструкції).

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145840 від 08.10.2024 року, в ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Тобто майже всі можливі ознаки такого сп`яніння, визначені в п. 3 Розділу І Інструкції.

При цьому, як вбачається із запису з нагрудної камери поліцейського VID51F-00-0003, підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейський називає «якийсь запах», «незрозумілий запах». Про наявність у водія порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, як про це зазначено в протоколі, поліцейський не вказував і з дослідженого судом відеозапису наявність наведених ознак також не підтверджується.

На переконання суду, вищевикладене не може свідчити про те, що працівниками поліції належним чином були встановлені передбачені Інструкцією ознаки алкогольного сп`яніння, які б слугували підставою для проведення відповідного огляду.

Поряд з цим, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст. 130 КУпАП, лише за наявності ознак такого сп`яніння, що у цьому випадку належним чином встановлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведені обставини, з огляду на те, що у силу принципу презумпції невинуватості усі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя І. М. Галіян