Справа № 381/2993/24 Суддя в суді першої інст. - Родіонов О.М.
Провадження № 33/824/3946/2024 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.

за участю:

захисника - Ничик А.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 16.06.2024 о 21 год. 05 хв., ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху по вул. Героїв Танкістів в м. Фастів Київської області, керував транспортним засобом (автомобілем) Ford Transit Custom д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, мова не чітка, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Ничик А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що висновки суду першої інстанції не грунтуються на належних та допустимих доказах.

Вказує, що направлення на огляд в медичному закладі, яке долучено до матеріалів справи є недопустимим доказом, оскільки воно не було вручено ОСОБА_1 . Також, на думку захисника недопустимим є і відеозапис з нагрудної камери поліцейського, оскільки на відеозаписі відсутня фіксація з моменту зупинки транспортного засобу до кінця розгляду справи поліцейськими, та, окрім того, відеозапис не є безперервним, на відеозаписі не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 того ж дня самостійно звернувся до медичного закладу для визначення стану сп`яніння та отримав висновок, з якого вбачається, що ОСОБА_1 тверезий.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 684537 від 16.06.2024, який складено уповноваженою особою та який у повній мірі відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 16.06.2024 о 21 год. 05 хв., в м. Фастів, вул. Героїв Танкістів керував транспорним засобом Ford Transit Custom д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, мова не чітка, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встаноленому законодавством порядку відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, шатака хода, мова не чітка, порушення координації рухів), відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу;

- направленням до закладу охорони здоров`я (Фастівська БЛІЛ) на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.06.2024, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від огляду у закладі охорони здоров`я;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксовано, як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, або ж, чи якщо він не буде згодний з результатами вказаного огляду, проїхати та пройти такий огляд в лікарні. Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що той може відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 повідомив, що він священник, а оскільки сьогодні неділя він причащався у зв`язку з чим вжив невелику кількість кагору, висловив поліцейському припущення, що прилад на місці, так і в лікарні «покаже». Поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або ж у закладі охорони здоров`я, проте чіткої відповіді на такі пропозиції ОСОБА_1 не надав. У зв`язку з цим, поліцейський повідомив, що таку поведінку ОСОБА_1 він розцінює як його пасивну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, транспортний засіб буде евакуйовано на штрафмайданчик. Надалі поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, зазначені вище докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, відтак, його вина у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України сумнівів не викликає.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, не підтверджуються матеріалами справи.

Той факт, що згодом ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу з метою проходження огляду на визначення стану сп`яніння, суперечить положенням ст. 266 КУпАП, а також не спростовує висновків місцевого суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин вважаю, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР України, не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 рокущодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко