Справа №: 302/255/24 Провадження № 3/302/119/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал (протокол серії ААД № 127485 від 24.02.2024 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, не працюючого, не одруженого, зі слів має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127485 від 24.02.2024 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Цьопа В.В. вбачається, що 24.02.2024 року о 19-20 год., рухаючи по вул.Шевченка смт.Міжгір`я, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до алкотестера «Драгер» результат 0,28 ‰, чим порушив вимоги 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, проти фактичних обставин, викладених у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення заперечує та суду пояснив, що 24.02.2024 року близько о 19-00 год він керував службовим автомобілем марки Mеrcedes-Benz Vito держномер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , та вказаним транспортним засобом надаються ритуальні послуги. У той день він їхав за працівницею моргу в напрямку села Сойми та, рухаючись по вул.Шевченка в смт.Міжгір`я побачив, що йому назустріч їде поліцейська патрульна машина з увімкненими проблисковими маячками, він припарковав свій автомобіль на узбіччі дороги. Поліцейський підійшов до його автомобіля та попросив пред`явити документи, на що він пред`явив всі документи через застосунок «Дія», при цьому із автомобіля він не виходив. Потім поліцейські почали казати, що з салону автомобіля чути запах спирту. На що він відповів, що це ритуальна машина, тому може бути відчутний запах формальдегіду, але поліцейські почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. З іншої патрульної машини поліцейський приніс прилад «Драгер», за допомогою якого він пройшов тест на стан сп`яніння, результат виявився позитивним. Вказує, що алкогольні напої він не вживав, з показником газоаналізатора не був згідний. Однак, працівники поліції його зауваження до уваги не приймали та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також винесли постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, яку він оскаржив в судовому порядку та за результатами розгляду вказана постанова скасована. Просить провадження у даній справі закрити за відсутністю складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, відтворивши в судовому засіданні носій інформації у виді DVD-R диску з відеозаписом подій від 24.02.2024 року, суд приходить до наступних висновків.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд встановив, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, відповідальність за якою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 ПДР України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 260 КУпАП встановлює заходи забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема з метою припинення правопорушення, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення, своєчасного і правильного розгляду справи, допускається тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортним засобом, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, - у порядку, передбаченому КУпАП та іншими законами України. Відсторонення водія від керування транспортним засобом та огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та порядком, визначеним чинними нормативними актами.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регулює ст.266 КУпАП та Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (надалі Інструкція).

Відповідно до приписів ст.266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено ознаки алкогольного сп`яніння , виявивши які з поведінки водія , поліцейський має запропонувати огляд в установленому законом порядку.

Пунктами 6-8 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу III вказаної Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Із системного аналізу пунктів 3, 8, 15, 16 розділу III вказаної Інструкції вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я для виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду, у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень установлюється діагноз, який також вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до пунктів 9, 12, 13, 15, 16, 22 розділу III вказаної Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Пунком 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року № 1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За результатами державних контрольних випробувань, проведених ДП «Укрметртестстандарт», 16.04.2014 року складено Опис типу газоаналізаторів Alcotest..., Interlock XT, згідно якого в графі «Основні технічні характеристики» зазначено, що прилад "Drager Alcotest 6820" має похибку у 0,04 проміле та 5 % від показання в діапазоні до 0,84 проміле.

Відповідним Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 граничні показники щодо наявного у видихуваному водієм транспортного засобу повітрі, крові чи сечі алкоголю не визначено.

У той же час, відповідно до положень п.5 ст.7 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікованою Українською РСР 25 квітня 1974 року, зі змінами та доповненнями Європейської угоди від 01 травня 1971 року, у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле).

Разом з тим, відповідно до технічних характеристик приладу та Інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», похибка даного газоаналізатора становить: абсолютна похибка +/- 0,02% проміле у діапазоні від 0 до 0,2% проміле; відносна похибка +/-10 % - у діапазоні понад 0,2% проміле, для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 % проміле у даіапазоні від 0 до 0,4 % проміле; відносна похибка +/- 10 % - у діапазоні понад 0,4 % проміле.

Та відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6820», у робочих умовах навколишнього середовища від мінус 5 градусів Цельсія до + 50 градусів Цельсія реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 +/-0,042 % (проміле), тобто у межах від 0,2 до 0,28 % (проміле) за умови виконання всіх вимог і додержання всіх застережень щодо умов експлуатації та правил використання приладу користувачем.

Згідно чеку про результати проведення тесту, температура повітря складає +16,0 градус Цельсія.

Це означає, що при показнику 0,28 та 0,24 % проміле на приладі концентрація парів алкоголю у повітрі, що видихається, а також в крові, може бути в межах похибки 0,24-0,28 проміле.

Отже, виходячи з вищенаведеного, у видихаємому повітрі за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» у ОСОБА_1 було виявлено пари алкоголю на рівні похибки, яка є допустима під час застосування зазначеного технічного засобу.

Відомо, що в організмі людини може міститися фоновий рівень проміле через вживання лікарських препаратів або продуктів харчування, що провокують підвищення концентрації етанолу в кровоносній системі.

Концентрацію етилового спирту в організмі людини визначають виходячи з двох показників: вмісту етанолу в крові (вимірюється в проміле) і повітря, що видихається (міліграм на літр). Остання величина фігурує в законодавчих актах. Алкотестери, які застосовуються лікарями та співробітниками поліції для огляду, також вимірюють вміст спирту в міліграмах на літр повітря, що видихається.

Відтак, сумнів у показниках приладу «Drager Alcotest 6820», із застосуванням якого проводився огляд ОСОБА_1 , має тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому виявлений показник у видихаємому повітрі знаходиться у межах похибки вищевказаного технічного приладу та не може вважатися станом алкогольного сп`яніння, та, відповідно, порушенням вимог п.2.9 «а» ПДР України.

Таким чином, враховуючи результат тесту за останнім показником, зробленим за допомогою приладу «Драгер» та допускаючи, що даний прилад міг мати похибку, суд вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та даний показник не може бути визначений як такий, що тягне за собою притягнення до адміністративної відповідальності.

Як було встановлено в ході розгляду справи із зібраних доказів, зокрема із відеозапису, ОСОБА_1 заперечував перебування його в стані алкогольного сп`яніння та був не згоден із показниками приладу на місці зупинки транспортного засобу, при цьому до закладу охорони здоров`я водій направлений не був, всупереч вимог статті 266 КУпАП, та поліцейським констатовано факт перебування водія в стані сп`яніння, що у співставленні до зазначених норм ст.266 КУпАП та Інструкції свідчить про порушення порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, результати огляду ОСОБА_1 із концентрацією парів алкоголю у повітрі у межах 0,28 % проміле, не може безумовно свідчити про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат знаходиться у межах похибки технічного приладу, однак спростовним для такого виду обстеження є результат дослідження методом фотометрії сечі, проведення якого у закладах охорони здоров`я у ОСОБА_1 здійснено не було.

Будь-якого логічного обґрунтування щодо взяття до уваги одних результатів обстеження та відхилення інших, які свідчать на користь обстежуваної особи, ані медичний висновок, ані інші документи у справі не містять.

Так, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Надаючи оцінку витребуваним судом за клопотанням ОСОБА_1 сертифікату відповідності приладу «Drager Alcotest 6820», Інструкції з його експлуатації, даних про проведення калібрування технічного приладу, яким проводився огляд водія ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" надано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка. що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки. Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

Як слідує із Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51 ОМ 1030 08323 від 27 липня 2023 року, газоаналізатор «Alcotest 6820» зав.№ ARSC-0040 проходив повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, який чинний до 27 липня 2024 (а.с.26).

При цьому, як вбачається з Декларації про відповідність № 1/23733900 вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів, зокрема газоаналізатор «Drаger Alcotest 6820» (код за каталогом 8322660), термін дії вказаної Декларації закінчився 27 червня 2023 року (а.с.27).

З огляду на викладені обставини, слід констатувати, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведений з порушенням норм діючого законодавства, тому він є недійсним.

При цьому слід зазначити, що згідно інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема при температурі від 25,0°C до 50,0°C зазначено можливу похибку вимірювання ± 0,05 мг/л. Тобто, з наведеного вбачається, що технічними характеристиками газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» передбачено похибку при результатах від 0 до 0,33 мг/л ± 0,05 мг/л.

Крім того, відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Таким чином, суд ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд, не заперечуючи важливість та необхідність профілактичної роботи по недопущенню керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне наголосити, що така робота має проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини.

Працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи наркотичного сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя.

Пункт 3 частини першої статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", вказує на те в яких випадках поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Відповідно до частини 1 Закону України N 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини 1 статі 59 Закону України N 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

Додані стороною захисту в особі ОСОБА_1 докази, зокрема рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.06.2024 року у справі №302/281/24, яке набрало законної сили (а.с.56-59) та в якому надавалась оцінка правомірності дій працівників поліції при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 24 лютого 2024 року та був зупинений о 19 год. 40 хв. по вул.Шевченка в смт.Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, якому передувало складання матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП відносно останнього, свідчать про недотримання поліцейськими вимог діючого законодавства.

Відтак, суд вважає, що обставини, на які вказував ОСОБА_1 щодо неправомірності зупинки його транспортного засобу знайшли своє підтвердження доданими до справи доказами.

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Повно та всебічно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить переконання про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №127485 від 24.02.2024 року, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суд вважає за необхідне розпочате провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити через відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, а також надані в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 документи., суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 13,31,130 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області