печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

25.07.2024р. о 20 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керував по вул. В. Васильківській, 1, у м. Києві, ТЗ «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, під час руху допустив відкриття дверей, що призвело до зіткнення з ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. п. 15.3 б, 2.3 (б), 2.9(а) ПДР України.

Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення, передбачена ст. 124 ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечив, повідомив, що не перебував за кермом. Його захисник- адвокат Кузьмічов О.Д. просив провадження по справі закрити, посилаючись на те, що ТЗ «Mercedes-Benz» ОСОБА_1 не пошкоджував, це зробив його товариш, який також перебував у транспортному засобі «Mitsubishi», проти після ДТП зник, а за кермом вказаного ТЗ був гр. ОСОБА_2 , якого сторона захисту просила допитати в якості свідка.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суддя доходить на ступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД №855707 від 25.07.2024р., даними відеозапису з боді-камери 473789, даними огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 прилад ARLМ-0310, згідно якого вміст алкоголю становить 2.52 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які долучені до матеріалів справи.

Суддя вважає недоцільним допит свідка ОСОБА_2 з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки про факт керування транспортним засобом було зазначено ОСОБА_1 під запис на бодікамеру під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вину доведено повністю.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя виходить з наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

У відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, учасниками дорожнього руху є особи, які беруть безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішоходи, водії, пасажири, погоничі тварин.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

При цьому, вказана заборона, виходячи зі змісту ПДР України, стосується як водія, так і пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

В силу вимог п.п. 5.2 г), 1.5, 5.3 б) та 15.13 ПДР України, пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, їм забороняється, зокрема, відчиняти двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Так, відповідно до письмових пояснень другого учасника ДТП - ОСОБА_3 , пасажир ТЗ д.н.з. НОМЕР_1 переднього правого сидіння відкрив двері та пошкодив його авто. Звідти вийшли троє осіб, один з них водій в стані алкогольного сп`яніння, згодом той, хто відкрив двері та пошкодив авто зник.

Другий учасник ДТП - ОСОБА_4 викликався в судове засідання, проте на виклик суду не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати провадження по справі згідно наявних доказів та надав відеозапис з реєстратора його автомобіля.

Так, із наданого другим учасником ДТП відеозапису не можливо встановити факт пошкодження його автомобіля саме ОСОБА_1 , на якого поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та порушення ним п. 15.13 ПДР України.

Окрім того, суддя бере до уваги, що пояснення ОСОБА_3 щодо факту залишення місце ДТП особою, яка його скоїла, що повністю узгоджується із поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні та не спростовується матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі у цій частині підлягає закриттю.

Разом з тим, при обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини.

Згідно ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36, 124, 130, 221, 275-280, 283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснюється, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Строк виконання постанови три місяці.

Суддя: С.І. Смик