Справа № 444/3202/23 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 33/811/256/24 Доповідач: Гончарук Л.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Деманджара Ярослава Пилиповича, потерпілого ОСОБА_2 , представника адвоката Пилипця Романа Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Пилипця Романа Юрійовича на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 10.07.2023 о 08 год 35 хв в м. Рава-Руська на вул. 1-го Листопада, керуючи автомобілем марки "Форд Ескорт", номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч на вул. Гайдамацька, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом Спарк, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , через що т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На вказану постанову представник потерпілого Кеца С.Я. двокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити, виключити з мотивувальної частини висновок про порушення ОСОБА_2 п. 14.6 а ПДР України, а саме абз. 8 ст. 2 : «Однак, слід зазначити, що суд частково погоджується із зауваженнями адвоката Деманджара Я.П. та вважає, що в даному випадку протокол повинен був бути складений і на водія мотоцикла ОСОБА_2 , оскільки, на думку суду, останній також вчинив порушення ПДР, що також стало причиною ДТП, а саме в порушення вимоги п. 14.6 а ПДР України здійснював обгін в забороненому місці, тобто на перехресті, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне копії матеріалів даної справи направити до ВП 2 ЛРУП 1 ГУНП у Л/о для вирішення питання про складення адмінпротоколу відносно водія ОСОБА_2 ».

Вважає, що висновки суду першої інстанції в частині встановлення в діях ОСОБА_1 є правильними, законними та обґрунтованими. Однак, зазначені в абз. 8 ст. 2 висновки не відповідають фактичним обставинам справи, порушують права ОСОБА_2 як потерпілого внаслідок ДТП.

Звертає увагу суду на те, що здійснення маневру з обгону на місці ДТП не можна вважати порушенням ПДР України, оскільки там розміщена переривчаста лінія дорожньої розмітки, яка дозволяє здійснювати обгін та будь-які дорожні знаки чи розмітка, які б забороняли учасникам дорожнього руху здійснювати маневр обгону на місці, де сталася ДТП-відсутні.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , представника адвоката Пилипця Р.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника адвоката Деманджара Я.П., які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме те, що перед поворотом ліворуч на вул. Гайдамацька, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом Спарк, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , через що транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Пилипця Р.Ю. щодо того, що зазначення в абз. 8 ст.2 висновки не відповідають фактичним обставинам справи, порушують права ОСОБА_2 як потерпілого внаслідок ДТП, є слушними з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів даної справи, у такій розглядалося питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 у даному провадженні в процесуальному статусі потерпілого, однак суд першої інстанції у ствердній формі констатував вчинення потерпілим адміністративного правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про те, що водій ОСОБА_2 допустив порушення саме вимог п.14.6 а ПДР України і, що саме ці порушення знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає необхідним виключити з мотивувальної частини постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року посилання на винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.14.6 а ПДР України, а в іншій частині постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -,

постановив:

апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Пилипця Романа Юрійовича задоволити частково.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини фрази: оскільки на думку суду, останній також вчинив порушення ПДР, що також стало причиною ДТП, а саме в порушення вимог 14.6 а ПДР України здійснював обгін в забороненому місці, тобто на перехресті

В решті залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук