КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4778/2024 Постанова винесена суддею Бушеленко О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Клімова А.Ю.,розглянувши, шляхом проведення відеоконферецзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем захисника Клімова А.Ю., апеляційну скаргу захисника Клімова А.Ю. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою суду, 26 березня 2024 року об 11 год. 40 хв. по вул. Столичне шосе, 104 у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, створила перешкоду для інших учасників руху, а саме для транспортного засобу «CKC RML3H1-01БП», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Зазначена обставина, але не виключно вона, призвела до настання дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник Клімов А.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та такою, що прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, просить її скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 10.9 Правил дорожнього руху є безпідставним.

Зазначає, що водій транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , почала здійснювати рух заднім ходом з паркувальної зони, при цьому перед початком руху жодних рухаючихся транспортних засобів та/або жвавого руху в попутному напрямку не було, а тому не було потреби водію ОСОБА_1 звертатися за допомогою інших осіб з метою виїзду з паркувальної зони, як це передбачено п. 10.9 Правил дорожнього руху.

З метою дотримання п. 10.2 Правил дорожнього руху, водій транспортного засобу марки «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , заздалегідь побачивши транспортний засіб, який рухався позаду неї у попутному напрямку, одразу припинила рух свого транспортного засобу та зупинилася. Метою зупинки було надання переваги в русі транспортному засобу марки «CKC RML3H1-01БП», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Останній, як видно з доказів (відеозапис), наданих представником ОСОБА_1 , мав змогу об`їхати транспортний засіб ОСОБА_1 , оскільки праворуч не було жодної перешкоди. Проїжджа частина, на якій сталося ДТП, має односторонній рух та досить широку проїжджу частину, що дозволяло водію вантажівки завчасно здійснити маневр та об`їхати перешкоду. До того ж, як було видно із відеозапису, водій вантажівки явно перевищив допустиму швидкість на даному відрізку дороги.

Своїми діями водій вантажівки порушив вимоги п.п. 2.3 б, 13.3 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Отже, водій транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , надала перевагу в русі водію вантажного транспортного засобу, але останній не виконав вимоги Правил дорожнього руху та скоїв наїзд на транспортний засіб «Mersedes-Benz», який був в статичному положенні.

Також ОСОБА_1 не згодна з висновками суду, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є документом, в якому посадові органи фіксують на свій розсуд ймовірні порушення вимог закону. Схема ДТП не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб, який спричинив ДТП, на схемі розташований вздовж проїжджої частини дороги, а на фото з місця ДТП він знаходиться поперек, що дає змогу впевнитися, що водій рухався по проїжджій частини дороги, не дотримуючись ПДР. Письмові пояснення осіб, які долучені до матеріалів справи, не мають заздалегідь законної сили, оскільки є викладом на папері розумової діяльності людини в тій чи іншій ситуації, до того ж людина в поясненні може написати будь-яке відображення ситуації, яке їй самій буде вигідно, при цьому пояснення особи може кардинально не відповідати дійсним обставинам справи.

Для з`ясування всіх обставин справи представником ОСОБА_1 були подані клопотання, але суддя їх не задовольнив, пославшись на їх безпідставність. Метою витребування доказів та допиту працівників поліції було з`ясування всіх обставин справи, саме посадовими особами органу, який складав протокол про адміністративне правопорушення, які в силу закону повинні довести вину у вчиненні адміністративного правопорушення, надати докази винуватості особи, яка притягується до адміністративного правопорушення. Саме система адміністративного права покликана таким чином, що винуватість особи повинен довести орган, який склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б беззаперечно свідчили про її вину і не викликали будь-яких сумнівів.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відсутні, тому вказані вище висновки суду першої інстанції є помилковими.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2024 року його апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з відсутністю договору про надання правової допомоги. Копію вказаної постанови ним було отримано 14 серпня 2024 року, після чого в стислі строки було підготовлено апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку, які направлено до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку. Проте постановою Київського апеляційного суду від 05.09.2024 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1 , оскільки відсутнє клопотання саме захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, з чим він не згоден, оскільки додатком до апеляційної скарги було клопотання про поновлення процесуального строку, яке ним власноручно було підписано. За таких обставин, захисник Клімов А.Ю. просить вважати причину пропуску строку на оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року поважною та поновити його.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та другий учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки ОСОБА_2 суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав. ОСОБА_1 , згідно пояснень захисника Клімова А.Ю., перебуває за межами України, проти розгляду справи за її відсутності він не заперечує. Таким чином, враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Клімова А.Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також допитавши спеціаліста (судового експерта) - заступника завідувача відділення інженерно-транспортних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченка О.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше апеляційну скаргу на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року захисник Клімов А.Ю. подав 23.05.2024 року, тобто в межах визначеного ст. 294 КУпАП строку.

Однак постановою судді Київського апеляційного суду від 02 серпня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто захиснику Клімову А.Ю., як таку, що подана особою, повноваження якої не підтверджені належним чином, оскільки не долучено витягу з договору про надання правової допомоги.

Копію постанови судді Київського апеляційного суду захисник Клімов А.Ю. отримав 14 серпня 2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, після чого, засобами поштового зв`язку, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з усунутими недоліками.

Постановою судді Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що у вступній частині апеляційної скарги зазначено, що вона подана ОСОБА_1 та її захисником Клімовим А.Ю., однак ОСОБА_1 апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підписані, а підписані лише захисником Клімовим А.Ю., проте ним не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Копію постанови судді Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року захисник Клімов А.Ю. отримав 19 вересня 2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, після чого, засобами поштового зв`язку, 20 вересня 2024 року направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з усунутими недоліками, із зазначенням апелянтом - захисника Клімова А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 та з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи захисника Клімова А.Ю. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Також суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо незаконності і необґрунтованості постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вказаних вимог закону, суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Стаття 124 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, і саме в цьому полягає об`єктивна сторона даного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 862083, 26 березня 2024 року об 11 год. 40 хв. по вул. Столичне шосе, 104 у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом, створила перешкоду іншим учасникам руху, а саме для транспортного засобу «CKC RML3H1-01БП», державний номерний знак НОМЕР_3 , що спричинило зіткнення транспортних засобів, в результаті чого вони отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Так, п. 10.9 Правил дорожнього руху передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

При цьому п. 10.10 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю. Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , що були надані нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди, вона, виїжджаючи заднім ходом, побачила перешкоду у вигляді автомобіля, зупинилась, щоб його пропустити, вважаючи, що відстань між нею та іншим автомобілем була достатньою для того, щоб він безперешкодно проїхав між ними, але все таки він допустив зіткнення з її автомобілем.

Отже, з наведених пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона, здійснюючи маневр - виїзд транспортного засобу заднім ходом, побачивши перешкоду у виді транспортного засобу «CKC RML3H1-01БП», державний номерний знак НОМЕР_3 , зупинилася, щоб він міг її об`їхати, оскільки ширина дороги це дозволяла, тобто ОСОБА_1 надала перевагу в русі водію транспортного засобу «CKC RML3H1-01БП», що відповідає вимогам Правил дорожнього руху.

При цьому, як вбачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди від 26 березня 2024 року водій автомобіля «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , почала здійснювати рух заднім ходом з паркувальної зони. Будь-які об`єкти, які б обмежували їй видимість при здійсненні маневру, на схемі відсутні, а тому підстав для звернення до інших осіб за допомогою виїзду з паркувальної зони, як це передбачено п. 10.9 Правил дорожнього руху, у ОСОБА_1 не було.

Суд враховує і характер та локалізацію пошкоджень, які отримали вказані транспортні засоби.

Так, згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали наступні пошкодження: автомобіль «Mersedes-Benz» - заднього бампера; автомобіль «CKC RML3H1-01БП» - переднього бампера.

При цьому, згідно фото пошкоджень транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz», що були надані захисником Клімовим А.Ю. під час розгляду в суді першої інстанції, в автомобілі «Mersedes-Benz» має місце пошкодження заднього бампера саме з лівої сторони у вигляді потертості та сколів лако-фарбового покриття, а в автомобілі «CKC RML3H1-01БП» переднього бампера з правої сторони у виді потертості лако-фарбового покриття.

Отже, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, зафіксованих на схемі дорожньо-транспортної пригоди та фотографіях з місця ДТП, відповідають поясненням ОСОБА_1 , що, як тільки вона побачила перешкоду, а саме транспортний засіб «CKC RML3H1-01БП», вона відразу зупинилася, надавши йому перевагу в русі та можливість об`їхати.

Письмові пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 також підтверджують пояснення ОСОБА_1 в частині, що вона виїжджала з паркувальної зони.

Що стосується пояснень ОСОБА_2 , що йому на зустріч заднім ходом вискочив автомобіль «Mersedes-Benz» та здійснив з ним зустрічне зіткнення, то вони спростовуються поясненнями водія автомобіля ОСОБА_1 , схемою дорожньо-транспортної пригоди та відеозаписом події, з якого слідує, що автомобіль «Mersedes-Benz» виїжджав з місця паркування заднім ходом на проїзну частину, по якій в цей час рухався автомобіль СКС, та водій автомобіля «Mersedes-Benz», не завершивши маневр, зупинилась, а через дві секунди автомобіль СКС, проїжджаючи повз автомобіль «Mersedes-Benz», здійснив з ним зіткнення, при цьому водій автомобіля «CKC RML3H1-01БП», маючи перешкоду для руху у виді вказаного транспортного засобу, не змінював ні швидкості, ні напрямку свого руху.

У зв`язку з цим суд розцінює такі пояснення водія транспортного засобу «CKC RML3H1-01БП» ОСОБА_2 , як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Також в суді апеляційної інстанції був допитаний спеціаліст (судовий експерт) - заступник завідувача відділення інженерно-транспортних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченко О.О. , який в судовому засіданні пояснив, що в даному випадку є певна невідповідність в діях водія транспортного засобу «Mersedes-Benz» вимогам п. 10.9 ПДР, але чи знаходяться вони в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не можна сказати, бо треба робити розрахунки. Також не можна сказати без відповідних розрахунків, чи міг водій «CKC RML3H1-01БП» об`їхати автомобіль «Mersedes-Benz», а застосуванням екстреного гальмування він міг зупинитись, але, чи знаходиться це в причинному зв`язку, також треба проводити розрахунки, і при цьому треба розуміти, яка швидкість була та яке розміщення на дорозі транспортних засобів.

Отже, пояснення спеціаліста (судового експерта) не містять відомостей, які б беззаперечно вказували, що саме дії водія транспортного засобу «Mersedes-Benz» ОСОБА_1 призвели до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність наданих суду матеріалів не містить доказів, які б поза розумним сумнівом вказували, що саме з вини ОСОБА_1 відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «CKC RML3H1-01БП», державний номерний знак НОМЕР_3 , адже вона, заздалегідь побачивши транспортний засіб, який рухався позаду неї у попутному напрямку, одразу припинила рух свого транспортного засобу та зупинилася, а натомість водій автомобіля «CKC RML3H1-01БП» ОСОБА_2 , обравши безпечну швидкість та будучи уважним, стежачи за дорожньою обстановкою і відповідно реагуючи на її зміну, мав можливість об`їхати її транспортний засіб і навіть зупинитись, чого ним дотримано не було, та здійснено наїзд на транспортний засіб «Mersedes-Benz», який перебував в нерухомому стані.

Вказані обставини свідчать про недоведеність тих обставин, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, апеляційна скарга захисника Клімова А.Ю. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

поновити захиснику Клімову А.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Клімова А.Ю. задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року,якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.