Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/368/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2024 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В., прокурорів ОСОБА_1 , Сліпця В.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисників Керницької О.В., Керницької І.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого поліцейським-водієм взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Хмельницькій області, до 20.10.2023 року поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , будучи відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 20.10.2023 діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 20.11.2023 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У суді ОСОБА_2 свою вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що у нього був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації. Вказав, що 20.10.2023 року він був звільнений зі служби в поліції. В день звільнення він хворів. Хворів 10 днів, проте на стаціонарному лікуванні не перебував, доказів хвороби не має. Також у його будинку з 18.10.2023 року по 20.11.2023 року був періодично відсутній інтернет, а 05.11.2023 року, під час «подання» декларації, коли він вніс частину інформації, у нього зламався комп`ютер, на підтвердження відсутності доступу до мережі інтернет та несправності комп`ютера надав квитанцію № 335 від 06.11.2023, та довідку ТОВ «3НЕТ». Комп`ютер заніс на ремонт у сервісний центр 06.11.2023 року, а забрав його з ремонту 19.11.2023 року, а тому він не мав можливості своєчасно подати декларацію.

В судовому засіданні захисники особи, яка притягається до адміністративної відповідальності просили закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на те, що: у ОСОБА_2 був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, оскільки цьому сприяли обставини, що виникли не з його воли, та які унеможливили подання декларації у визначені строки ОСОБА_2 близько 10 днів після звільнення хворів, у період з 18.10.2023 року по 20.11.2023 року за адресою місця проживання був періодично відсутній доступ до мережі Інтернет, у зв`язку з відключенням електроенергії та проведенням модернізаційних робіт інтернетпровайдером ТОВ «3НЕТ», у період часу з 06.11.2023 до 19.11.2023 року у ОСОБА_2 був зламаний ноутбук, на якому містилася особиста інформація та скан-копії документів, необхідних для внесення відомостей до декларації; була порушена процедура притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо проведення НАЗК відповідної перевірки щодо своєчасності, достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, щодо ОСОБА_2 або ж повідомлення, направлене від НАЗК про результати перевірки до відділу протидії корупції Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, процедура перевірки органом НАЗК не мала місце, відповідний висновок НАЗК, який повинен бути зроблений за наслідками перевірки поданої ОСОБА_2 відсутній. Захисник ОСОБА_3 вказала, що НАЗК не виявили і не повідомили поліцію, тому порядок притягнення до адміністративної відповідальності не дотриманий. Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України не уповноважений контролювати та виявляти несвоєчасність подання декларації.

Старший оперуповноважений відділу протидії корупції Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що роздруківка з Єдиного Державного Реєстру Декларацій з послідовністю дій користувача, які вчинив ОСОБА_2 в період з 20.10.2023 року по 31.01.2024 року до Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшла з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 21.02.2024 року, разом із листом з НАЗК у пункті 10 якого вказано про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 .. Вказані документи він помилково не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні вказала, що перевірка та процедура притягнення відносно ОСОБА_5 проведена відповідно до вимог законодавства, уповноваженим на те органом, та просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вислухавши доводи прокурора, захисників, пояснення ОСОБА_2 та поліцейського, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідності інших людей.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидії корупції» № 1700-VII встановлено, що суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «"в» - «ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким внесені зміни до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII, та абзац 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», викладено в такій редакції: «Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями».

Таким чином, особи, які звільнилися з державної служби у період з 12.10.2023 року повинні подавати декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями упродовж 30 днів з дня припинення перебування на посаді в статусі, що визначений ст. 3 Закону № 1700-VII.

Згідно з пп «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з витягом з наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1191 о/с від 12.09.2023 року ОСОБА_2 прийнято на службу в поліцію за призначено з 12.09.2023 року поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Розділу ІІ «Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 року № 449/21, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності. Втрата статусу суб`єкта декларування у зв`язку із внесенням змін до закону або статусу юридичної особи публічного права не вважається припиненням діяльності та не зобов`язує особу подавати декларацію будь-якого виду.

Згідно витягом з наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1395 о/с від 17.10.2023 року ОСОБА_2 було звільнено зі служби в поліції з 20.10.2023 року.

Моментом припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 є 20.10.2023 року, тобто день фактичного припинення виконання функцій держави, у розумінні пункту 2 «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 20.08.2021 року № 539/21.

Відповідно до роз`яснень НАЗК від 13.11.2023 року № 4, відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.

Отже, у ОСОБА_2 виник обов`язок подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за період з 01.01.2023 року по 20.10.2023 року, в термін з 00 год. 00 хв. 21.10.2023 року до 23 год. 59 хв. 59 с. 19.11.2023 року включно.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, та долученими до нього матеріалами, ОСОБА_2 декларацію подав 20.11.2023 року о 17 год. 15 хв. 49 сек., тобто, поза межами строку, під час якого він був зобов`язаний був подати декларацію при звільненні, що також не заперечується ОСОБА_2 у судовому засіданні.

В зв`язку із несвоєчасним поданням декларації ОСОБА_2 , керівництвом Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України на Національне агентство з питань запобігання корупції за №23753/41/46/02-2023 від 25.12.2023 року направлено «Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Відповідно до Послідовності дій користувача «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_2 у період з 20.10.2023 по 31.01.2024, підтверджено факт невчинення останнім у період з 20.10.2024 року по 18.11.2023 року включно, будь-яких дій, як користувачем Реєстру декларацій, спрямованих на подачу декларації типу «при звільненні». Першочерговий вхід до реєстру ОСОБА_2 виконав лише 19.11.2023 о 10 год. 40 хв., та подав декларацію 20.11.2023 о 17 год. 15 хв., що не заперечується ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Таким чином, будучи відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 , припинивши 20.10.2023 діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 20.11.2023 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Наведені обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення № 2-24 від 23.02.2024 року; витягами з наказів начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1191 о/с від 12.09.2023 року та № 1395 о/с від 17.10.2023 року, письмовим поясненням ОСОБА_2 від 21.02.2024 року, у яких він вказав, що несвоєчасно подав декларацію після звільнення через помилку, скріншотом сторінки з Єдиного Державного Реєстру Декларацій за результатами пошуку поданих декларацій ОСОБА_2 ; послідовністю дій користувача, які вчинив ОСОБА_2 в період з 20.10.2023 року по 31.01.2024 року.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності в його діях ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172 - 6 КУпАП, суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останньому достовірно було відомо про його обов`язок подати декларацію після звільнення упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 21.10.2023 року до 23 год. 59 хв. 59 с. 19.11.2023 року, однак декларація ним була подана лише 20.11.2023 року, що дає підстави вважати, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності щодо несвоєчасного подання декларації після звільнення, свідомо не вчиняв дій, направлених на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», тобто свідомо припускав настання негативних наслідків своєї бездіяльності.

Факт подання ОСОБА_2 20.11.2023 року декларації типу «при звільненні» підтверджує ту обставину, що останньому достеменно було відомо про його обов`язок щодо подачі декларації, що в судовому засіданні ним не заперечувалося.

Матеріали справи не містять та стороною захисту не надано суду доказів, які свідчать про існування дійсно об`єктивних та непереборних для ОСОБА_2 обставин, які унеможливлювали подання ним декларації суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або самоврядування. упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 21.10.2023 року до 23 год. 59 хв. 59 с. 19.11.2023 року, у зв`язку з чим доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_2 суб`єктивної сторони правопорушення, суд визнає безпідставними.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування наступає в разі відсутності поважних причин несвоєчасного подання.

Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Про що зазначено в листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією». Зазначений в листі перелік поважних причин не є вичерпним, а приведений лише як приклад.

Суд критично відноситься до посилань ОСОБА_2 про обставини, які перешкодили його вчасному поданню декларації, стосовно несправності ноутбуку, на якому зберігались особиста інформація та сканкопії документів, із збереженою інформацією, необхідною для подання декларації, та відсутності за адресою його місця проживання доступу до мережі Інтернет.

Вказані доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а також не спростовують висновку суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Як вбачається, з наданої стороною захисту квитанції № 335 від 06.11.2023 «Mr. POWER Красилів 2» до сервісного центру «Mr. POWER Красилів 2» звернулись з приводу несправності ноутбука Acer (не запускається). З товарного чеку від 19.11.2023 року вбачається, що «Mr. POWER Красилів 2» надавались послуги щодо ремонту ноутбука (без зазначення марки) щодо встановлення жорсткого диску. Але разом з тим, чи ці послуги «Mr. POWER Красилів 2» надані з приводу одного і того ж ноутбука, або що це ноутбук, власником якого є ОСОБА_2 , або що несправність була саме ноутбука Acer, з серійним номером NXM58EU00131517E733400, або що відновлення та ремонт ноутбука тривали з 06.11.2023 року до 19.11.2023 року - матеріали справи не містять.

При цьому, наданий ОСОБА_2 гарантійний талон № ПС000031544 від 15.08.2013 року не підтверджує, що він є власником ноутбуку Acer, серійний номер НОМЕР_2 , оскільки у вказаному гарантійному талоні зазначено лише про те, що ФОП ОСОБА_6 15.08.2013 згідно з гарантійними зобов`язаннями гарантував протягом 12 місяців нормальне функціонування вказаного ноутбуку протягом гарантійного терміну, а самостійне зазначення ОСОБА_2 свого підпису під даним гарантійним талоном не підтверджує належності йому вказаного ноутбуку, оскільки підпис покупця на гарантійному талоні не передбачено нормативно правовими актами, зокрема Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 506 11.04.2002 року, який був чинним на дату, зазначену у гарантійному талону № ПС000031544 - 15.08.2013 року, оскільки відповідно до п. 10 Порядку, гарантійний талон заповнювався за формами N 1-гарант і N 2-гарант, форма і зміст яких наведено у додатках 2 і 3 до вказаного Порядку, та відповідно до яких мав містити інформацію про найменування товару, модель, серійний номер, дату продажу та дату реєстрації товару, щодо якого надаються гарантійні зобов`язання, дані про виробника і продавця (підпис), термін служби (придатності) товару, та, власне, гарантійні зобов`язання.

Крім цього, ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що на його ноутбуку, який знаходився у несправному стані та підлягав ремонту, зберігалась особиста інформація, та сканкопії документів, на яких містилась інформація, необхідна для подання декларації, і що він не мав, чи не мав змоги отримати такі документи, або інформацію з інших джерел, а також щодо причин неможливості використання інших комп`ютерних засобів, або інших доказів на підтвердження факту неможливості подання декларації у період з 00 год. 00 хв. 21.10.2023 року до 23 год.59 хв. 59 с. 19.11.2023 року включно.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що пошкодження ноутбука не є поважною причиною несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації, оскільки ОСОБА_2 , з огляду на наявність у нього діючого ЕЦП, міг подати таку декларацію з будь-якого іншого портативного чи настільного комп`ютера, та, навіть, смартфону (після копіювання ЕЦП та авторизації), через електронну мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Крім цього, ОСОБА_2 19.11.2023 року вже вчиняв дії з подачі декларації з власного комп`ютера, що визнається ним у судовому засіданні.

Також, суд критично відноситься до твердження ОСОБА_2 , що однією з обставин, яка вплинула на те, що він не встиг вчасно подати декларацію, була його хвороба, яка тривала протягом 10 днів, починаючи з дня його звільнення з поліції, з таких підстав.

Як слідує з наявних матеріалів справи та наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_2 поважних причин щодо несвоєчасного подання декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, як суб`єкт, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, він не мав, оскільки не надав документів, які б підтверджували проходження ОСОБА_2 стаціонарного лікування, безпорадний стан, який би унеможливлював заповнення та подання декларації.

Суд наголошує, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Суд, при вирішенні даної справи також враховує непослідовність пояснень ОСОБА_2 щодо обставин несвоєчасного подання ним декларації, в тому числі його позиції, де він фактично погоджувався з наявністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що на думку суду, може свідчити про нещирість ОСОБА_2 , та його намагання уникнути відповідальності, оскільки в своїх письмових поясненнях від 21.02.2024 року останній фактично визнавав вину у несвоєчасному поданні декларації.

Суд визнає недопустимими доказами надані суду прокурором:

- копію супровідного листа Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України № 1610-2024 від 15.02.2024 (10962), яким були надіслані начальнику Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для розгляду матеріали, які надійшли листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.02.2024 № 47-07/8138-24 щодо несвоєчасного подання декларації (ст. 172-6 КУпАП) поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслугування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП Трохимчуком А.Г.;

- копію листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.02.2024 № 47-07/8138-24, яким повідомлено Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та направлено витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», в тому числі і щодо ОСОБА_2 , з послідовністю дій з ІТС Реєстру, - з тих підстав, що вказані документи не були долучені до протоколу № 2-24 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеного 23.02.2024 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та були подані суду лише під час судового розгляду.

Доводи захисника про порушення процедури притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, зважаючи на складення протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, уповноваженим на те суб`єктом, згідно зі ст. 255 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, невизнання ним своєї вини, особу порушника, який працює, на утриманні має одну неповнолітню дитину, відсутність обставин обтяжуючих чи пом`якшуючих провину, а також те, що підстав для застосування ст.22 КУпАП судом не вбачається, вважаю, що ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, вважаючи, що це буде достатнім та необхідним для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які підлягають стягненню з правопорушника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 40-1, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок (стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя Р. В. Вознюк