Справа № 643/1390/24
Провадження № 3-в/643/34/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про розстрочку виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024, винесеної у справі № 643/1390/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у частині сплати штрафу в сумі 17 000, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 подав заяву про розстрочку виконання зазначеної постанови в частині оплати штрафу. В обґрунтування заяви зазначив, що має скрутне фінансове становище.

У судове засідання 24.09.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, жодних заяв та клопотань до суду не подав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Положеннями ч. 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Можливість розстрочки сплати штрафу передбачена положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі у тому числі постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Суд також звертає увагу, що попри відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення положень, що безпосередньо регулюють питання розстрочення сплати штрафу, подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України.

Так, згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення Правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження у праві керування автомобілем, («Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), п.182).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

З огляду на наведене, вказана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, становище правопорушника у справі про адміністративне правопорушення не може бути гіршим, ніж становище засудженого у кримінальній справі, оскільки протилежний підхід призвів би до порушень загальних засад справедливості судочинства та верховенства права.

Відповідно до ст. 303 КУпАП перебіг строку давності виконання постанови в частині накладення стягнення у виді штрафу зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу не суперечить законодавству України і відповідатиме завданням здійснення судочинства на засадах справедливості та верховенства права.

Дослідивши надану ОСОБА_1 заяву, враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , засади гуманізму та індивідуалізації заходів примусу, а також необхідність сприяння досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу на 2 місяці.

Керуючись ст. ст. 283-285, 301, 304 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року у справі № 643/1390/24 у частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити частково.

Розстрочити виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року у справі № 643/1390/24 в частині сплати штрафу в розмірі 17 000, 00 (сімнадцять тисяч) грн. на 2 (два) місяці.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплачувати суму штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 24 вересня 2024 року по 24 листопада 2024 року. Останнім днем погашення штрафу у повному обсязі встановити 24 листопада 2024 року.

Зобов`язати ОСОБА_1 щомісячно до 24 числа кожного місяця, повідомляти Московський районний суд м. Харкова про сплату відповідної частини штрафу шляхом пред`явлення оригіналу відповідного платіжного документу.

У разі несплати ОСОБА_1 відповідної частини штрафу, а також ненадання ним до Московського районного суду м. Харкова не пізніше 24 числа кожного місяця, відповідного платіжного документу, постанову Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року у справі № 643/1390/24 в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Новіченко