Провадження №3-в/592/57/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми подання заступника начальника Сумського міського відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області Наїнко Я. О. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для вирішення питання про давність виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2021 року у справі № 592/12793/21, провадження № 3/592/2609/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Було постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. . Постанова набрала законної сили 21.12.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101847941) (а. п. 4) .

23.10.2024 року заступник начальника Сумського міського відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_2 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для вирішення питання про давність виконання судового рішення, із змісту якого вбачається, що на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 28.12.2021 року надійшла копія постанови Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_1 . З порядком та умовами відбування адміністративного стягнення правопорушник був ознайомлений 20.01.2022 року. Правопорушник отримував направлення для відпрацювання суспільно корисних робіт до КП Паркінг СМР, КП Зелене будівництво СМР, КП Шляхрембуд СМР для його відбування відповідно до рішення Сумської міської ради № 211 від 18.04.2018 року Про визначення видів суспільно корисних оплачуваних робіт та переліку підприємств і установ, у сфері відання яких перебувають об`єкти, на яких особи відпрацьовують адміністративні стягнення у виді суспільно корисних робіт . Але, на жодному із підприємств правопорушника не прийняли на роботу, у зв`язку з відсутністю фінансування для оплати суспільно корисних робіт, зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 334 від 18.06.2019 року. У зв`язку з чим, правопорушник ОСОБА_1 від виконання судового рішення не ухилявся, неодноразово викликався до органу пробації та, з відповідними направленнями, звертався до вищевказаних комунальних підприємств. Програму Про організацію та проведення суспільно корисних робіт для порушників, на яких судом накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на 2021-2023 роки було затверджено рішенням Сумської міської ради № 1603-МР від 29.09.2021 року. У подальшому, відповідно до повідомлення Департаменту інфраструктури міста СМР видатки, передбачені на виконання суспільно корисних робіт, будуть розподілені лише між двома підприємствами: КП Зелене будівництво СМР та КП Паркінг СМР. КП Шляхрембуд СМР не підпадає під визначення державної допомоги та не має відповідного рішення Антимонопольного комітету України. Також КП Сумикомунінвест СМР не виконувало жодного виду робіт, які відносяться до суспільно корисних робіт та підприємство протягом 4-5 місяців на рік працює на 4-х годинному графіку роботи, тому здійснювати контроль за порушниками, які будуть виконувати оплатні суспільно корисні роботи, немає можливості. Після отримання відповіді про виділення коштів на два комунальні підприємства Ковпаківським районним відділом філії ДУ Центр пробації в Сумській області 17.02.2022 року було надіслано лист про підтвердження або спростування інформації про надходження коштів на підприємства. Так, 21.02.2022 року за вих. № 37 КП Зелене будівництво СМР надіслало повідомлення про те, що видатки по Програмі організацію та проведення суспільно корисних робіт для порушників, на яких судом накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на 2021-2023 роки не були доведені підприємству Департаментом інфраструктури міста Суми. Надалі, станом на 19.09.2022 рік на визначені два підприємства було виділені кошти у розмірі 53500 грн. , яких, як виявилось на практиці, не вистачало для виконання всіх судових рішень, що надходили до органу пробації. Також, із метою належного виконання рішень суду стосовно правопорушників, яким був передбачений вид стягнення у виді суспільно корисних робіт, було надіслано запити до комунальних підприємств щодо прийняття осіб на 2023 рік, на що 10.01.2023 року за вих. № 3 КП Зелене будівництво СМР надало відповідь, в якій зазначено про те, що кошти, передбачені рішенням від 29.09.2021 року № 1603-МР на фінансування оплачуваних суспільно корисних робіт, на розрахункові рахунки підприємства не надходили. Вільних коштів, які б могли бути скеровані на оплату вищевказаних робіт підприємство немає. Комунальне підприємство Шляхрембуд СМР 02.02.2023 року за вих. № 141/04 надіслало відповідь, в якій було зазначено про те, що на підставі договору з департаментом інфраструктури на 2023 рік передбачено виконання робіт по розчищенню снігу, тому, враховуючи кліматичні умови, які склалися в поточному році, а саме: відсутність опадів у вигляді снігу, підприємство забезпечує визначений об`єм роботи власними трудовими ресурсами, тому не потребує залучення додаткових працівників. А тому, можна зробити висновок про те, що правопорушник ОСОБА_1 не ухилявся від відбування призначеного адміністративного стягнення, а по цей час його не відбув через причини, що не залежать від нього. Надалі, у ході виконання судового рішення, стали відомі наявні підстави, що унеможливлюють подальше його виконання, а саме: факт проходження ОСОБА_1 військової служби. У порядку мобілізації з 27.12.2022 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 . Крім того, потрібно зазначити про те, що з 06.11.2023 року ОСОБА_1 вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час захисту ОСОБА_3 13.13. наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року № 474/5 Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт передбачено, що якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді) , уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови. Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як кримінальні у розумінні норм Конвенції. У п. 3.4. , 3.6. свого рішення від 11.10.2011 року у справі № 10-рп/2011 Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив на тому, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення , а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним . У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме: норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі) . Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років, оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків. Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом, який виніс постанову. Відповідно до ст. 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою) , який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою) , який виніс постанову. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 304, 305 КУпАП, ст. 80 КК України, вона просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2021року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення (вхідний № 40787/24 від 23.10.2024 року) (а. п. 1, 2) .

Порядок і процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень детально регламентується розд. V (ст. сь. 298-330) КУпАП, гл. 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у ст. 298 КУпАП.

Зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою) , який виніс постанову (ч. ч. 1, 4 ст. 299 КУпАП) , а згідно ч. 1-2 ст. 300 КУпАП така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. При цьому навпаки, не підлягає виконанню постанова, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, а у разі відстрочки виконання відповідно ст. 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки (ч. 1 ст. 303 КУпАП) .

Слід зауважити на тому, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни, за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм) , а тому потребує системних законодавчих змін.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у ст. 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, і визнається єдиним юридичним фактом, який має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови, що дотримано судом першої інстанції.

Фактична безстроковість виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування стягнення) , п. 6 (скасування акту, який встановлює відповідальність) і п. 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа) , який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302 КУпАП) .

Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі строками виконання постанов про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт, а тому у цьому конкретному випадку застосована бути не може.

На національному рівні Конституційний Суду України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив про те, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абз. 3 п/п 3.1. п. 3) , а в рішенні від 22.09.2005 року № 5 рп/2005 Конституційний Суд України вказав на те, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п/п 5.4. п. 5) .

Цей висновок об`єктивно узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві (рішення від 15.11.1996 року у справі Доменічіні проти Італії (Domenichini v. Italy ) , п. 33, Reports 1996-V) .

У справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства (Steel and Others v. the United Kingdom ) , рішення від 23.09.1998 року (п. 54) , Суд наголосив на тому, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови законний та згідно з процедурою, встановленою законом , зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права .

Крім того, Конституційний Суд України у п. п. 3.4. , 3.6. свого рішення від 11.10.2011 року у справі № 10-рп/2011, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив на тому, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення , а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним . У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу законодавства України, правової позиції Європейського суду з прав людини, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 року у справі Швидка проти України (Shvydka v. Ukraine ) , заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 року у справі Лучанінова проти України (Luchaninova v. Ukraine ) , заява № 16347/02; рішення від 15.05.2008 року у справі Надточій проти України (Nadtochiy v. Ukraine ) , заява № 7460/03, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВССУ і ВС, прихожу до переконання в тому, що справа про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що, у свою чергу, надає можливість суду застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК України є ст. 80, яка розташована у розд. ХІІ Звільнення від покарання та його відбування і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 і 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. ч. 3, 4 ст. 80 КК України) .

Україна є соціальною, правовою державою; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. ст. 1, 3 Основного Закону) .

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Основного Закону) .

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року у справі № 15-рп/2004 зауважив на тому, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (абз. абз. 2, 3, 4 п/п 4.1. п. 4 мотивувальної частини) .

Таким чином, прихожу до висновку про те, що, відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт в провадженні в справах про адміністративні правопорушення не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є суспільно корисні роботи згідно п. 8 і 9 ст. 51, 60 КК; п. 6-1 ч. 1 ст. 24, ст. 31-1 КУпАП) ; 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Системний аналіз положень КУпАП, у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення 21.12.2021 року, і в усякому разі не перевищувати 2-х років, тим більше, що матеріали справи не містять будь-якої інформації про ухилення ОСОБА_1 від виконання накладеного адміністративного стягнення.

Отже, прихожу до висновку про те, що подання заступника начальника Сумського міського відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області Наїнко Я. О. для вирішення питання про давність виконання судового рішення слід задовільнити та слід звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, накладеного постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2021 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 183-1, 298, 303, 304, 325-1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання заступника начальника Сумського міського відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області Наїнко Я. О. для вирішення питання про давність виконання судового рішення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, накладеного постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2021 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Бичков