Житомирський апеляційний суд
Справа №293/720/24 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М.
Номер провадження №33/4805/1164/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Пилипчука П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Павла Петровича, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави, що складає 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 06.05.2024 близько 06 год. 30 хв. на вул. Коростенська, 111, с-ще Черняхів, керував автомобілем КІА, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Пилипчук П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що зупинка автомобіля була незаконною та безпідставною; порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, трубки тесту були без упаковки, а інші знаходилися в пошкодженій негерметичній; працівники поліції безпідставно намагалися залучити працівників ТМО для проведення огляду, що не зафіксовано на відео. Також не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки. Вважає, що суд першої інстанції не розглянув та не врахував надані стороною захисту належні докази, а саме: ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, відповідно до висновку №442 від 06.05.2024 останній пройшов огляд, за результатами якого тверезий, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника адвоката Пилипчука П.П., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 06.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 06.05.2024 близько 06 год. 30 хв. на вул. Коростенська, 111, с-ще Черняхів, керував автомобілем КІА, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; рапорті інспектора СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітан поліції М.Даниленко від 06.05.2024 з якого убачається, що під час несення служби 06.05.2024 близько 06 год. 30 хв. по вул. Коростенська, 111, здійснюючи нагляд за дорожнім рухом ним був помічений автомобіль марки КІА, номерний знак НОМЕР_1 , в якому на передньому сидінні знаходився малолітній хлопець близько 12 років. Відповідно до п. 1 п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» в нього виникла підозра, що пасажир, який перебуває на передньому сидінні порушує правила ПДР, а саме: п. 21.11 (б) (заборонено перевозити дітей без спеціального використання дитячих утримуючих систем зріст яких менше 150 см). В ході проведення замірів зросту пасажира встановлено, що його зріст становить 155 см. При спілкуванні з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що зупинка транспортного засобу була незаконною та безпідставною, не заслуговують на увагу, оскільки зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Крім того, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису обставин події, працівник поліції запитує у ОСОБА_1 «скільки років сину», останній відповідає «12», дитина знаходиться на передньому пасажирському сидінні. Також працівник поліції здійснив заміри дитини, зріст останнього 155 см. Тобто, у поліціанта були законні підстави вважати, що водій порушує вимоги п. 21.11 ПДР України, яка забороняє перевозити: дітей, зріст яких менше ніж 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, про які він повідомив водія, що також підтверджується і рапортом інспектора СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітан поліції М.Даниленко від 06.05.2024, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не складалася.Будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції відносно його зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не виказував.

В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому було надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Також, ОСОБА_1 було роз`яснено за якими ознаками йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння і ці ознаки зазначені в самому протоколі. При цьому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння, бо відчувався запах алкоголю, тому працівники поліції і запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Не заслуговують на увагу доводи скарги щодо порушень при проходженні огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з відеозапису подій, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер», на що ОСОБА_1 відповів «давайте». Працівник поліції дає ОСОБА_1 запаковані мундштуки, щоб останній собі обрав будь-який. Після вибору мундштука поліціант розірвав упакування, дістав його та встановив до алкотестеру Drager. Після того, як спеціальний технічний засіб був готовий для проходження огляду ОСОБА_1 , останній зазначив «чого я буду дути, поїхали куди Ви казали треба їхати». Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що потрібно проїхати до найближчого медичного закладу охорони здоров`я - Черняхівської ТМО.

Крім того, з відеозапису убачається, що працівники поліції не надавали ОСОБА_1 для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки ОСОБА_1 взагалі не проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу, відмовившись від цього, а тому доводи скарги в цій частині не впливають на вирішення справи.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції ).

Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки та забажав пройти огляд в медичному закладі. Прибувши до закладу охорони здоров`я КНП «Черняхівська ТМО», ОСОБА_1 , категорично відмовився проходити огляд на стан сп`яніння та пояснив «я не хочу проходити, я забажав проходити на Гуйві і тільки аналіз крові», що зафіксовано на відеозапису. Також, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки, тому його дії вірно кваліфіковано, як порушення п. 2.5 ПДР України відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що поліціянти намагалися залучити працівників ТМО до проведення медичного огляду та безпідставно повторно пройти ОСОБА_1 тест на пошкодженому алкотестері, що не зафіксована на відео, апеляційний суд розцінює як спробу уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги, як-то протокол складено 06.05.2024 близько 06 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 (а фактично о 07 год. 30 хв. біля Черняхівського ТМО по вул. І.Франка, буд. 42) не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (п. 8 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 01.12.2015 р. №1496/27941).

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №759889 від 06.05.2024 убачається, в графі «місце складання протоколу» зазначено 06.05.2024 06 год. Житомирський район смт Черняхів вул. І.Франка б. 42, а в графі «місце скоєння правопорушення» - 06.05.2024 06 год. 30 хв. на вул. Коростенська, 111, смт Черняхів, ОСОБА_1 керував автомобілем КІА, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 2). Протокол було складено уповноваженою особою, а тому апеляційний суд, не вбачає будь-яких порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , де чітко заповнені всі графи протоколу відповідно до законодавства.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.

Протокол відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП. Відмова водія від проходження ним огляду на стан сп`яніння за змістом положень ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом адміністративного правопорушення, за встановлення якого особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Наступне самостійне звернення водія на огляд не впливає на кваліфікацію правопорушення.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Також, згідно п. 17 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 Інструкції).

За змістом висновку №442 від 06.05.2024 (а.с. 24) він складений на підставі самозвернення особи (по особистій заяві), а не за направленням працівників поліції, тому останній складений лікарем з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п. 17 Інструкції і є недійсним при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, вказаний висновок №442 від 06.05.2024, не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто за порушення ним п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами. Присутність свідків при проходженні огляду на стан сп`яніння (як і відмови від цього) та внесення їх до протоколу про адміністративне правопорушення, не є обов`язковою за умови здійснення відеофіксації події (ст. 266 КУпАП). Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не спростовує наявності в його діях ознак адміністративного проступку, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за вчинення якого він несе відповідальність як загальний суб`єкт правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи не впливають на призначене стягнення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, а тому доводи стосовно призначеного адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки санкція статті 130 ч. 1 КУпАП є безальтернативною і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення, навіть і у випадку наявності у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інвалідності (ч. 4 ст. 30 КУпАП).

Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам, та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Павла Петровича, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь