Провадження № 33/824/5669/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ВКЗ), захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук В.Л. (ВКЗ), представників Енергетичної митниці Державної митної служби України - Носко Ю.Ю., Хотинського О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про порушення митних правил за апеляційними скаргами представника Енергетичної митниці Державної митної служби України з доповненнями, захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук В.Л. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Панамакс Оіл», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрите у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0300/90300/23 від 11.10.2023 року, директором ТОВ «ПАНАМАКС ОІЛ» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «Бензин автомобільний, неетильований, АИ-95 «Premium» з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування (марки) товару, а саме надано митним органам сертифікат якості від 04.11.2022 № 160855_4783502 та рахунок (invoice) від 23.11.2022 № 448 UA-2022, що містять відомості про марку товару - бензин А92, тобто в графі «найменування/опис товару» відсутній запис «Євро 95», що є порушенням ч. 1 ст. 483 МК України.

Суддя місцевого суду, закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, прийшов до висновку про те, що до протоколу про порушення митних правил митним органом не долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі, а отже висновки митного органу ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на вимоги чинного законодавства. Також вказав, що у справі про порушення митних правил відсутні належні та допустимі докази, що в автоцистерні містився інший товар, аніж вказаний у митній декларації.

У апеляційній скарзі представниця Енергетичної митниці Державної митної служби України вказала, що винесена постанова судді підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що наданими доказами підтверджується, що директором ТОВ «Панамакс оіл» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «Бензин АИ-95 «Premium» з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування (марки) товару, а саме 24 рахунків (commercial invoice) та документів з неправдивими відомостями щодо визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а саме сертифіката якості від 04.11.2022 № 160855_4783502, тобто ним вчинено порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів з конфіскацією, враховуючи обставини справи, спосіб вчинення правопорушень, обсяг товарів, що перевозились з порушенням митних правил, їх вартість, неодноразове вчинення подібного порушення при переміщенні через митний кордон нафтопродуктів, а також особу порушника, що буде достатнім для його виправлення та співрозмірним характеру правопорушення. Також вказала про безпідставне об`єднання судом без відома Енергетичної митниці направлених 24 матеріалів справ за ч. 1 ст. 483 МК України, що порушує права митниці, а також порушує ст. 36 КУпАП, адже вона застосовується тільки при накладенні стягнень за менш серйозне та більш серйозне правопорушення, а не при закритті справи, до того ж, кожен протокол містить окремі самостійні склади правопорушення, вчинені в різний час та не пов`язані між собою, а тому повинні досліджуватися окремо. Відтак, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

У апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук В.Л. вказала, що винесена постанова судді підлягає зміні у зв`язку з відсутністю в її мотивувальній частині встановлених судом в повному обсязі обставин справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що до суду надійшло 24 матеріали про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, які 03.05.2024 року були об`єднані в одне провадження та протягом всього судового розгляду справи та під час судового засідання 09.09.2024 року суд досліджував матеріали справи на підставі всіх 24 матеріалів і щодо кожного протоколу окремо, однак в мотивувальній частині не виклав мотивованої оцінки кожного протоколу та доказу, які ним досліджувались, тобто частково відсутній опис обставин, встановлених під час судового розгляду. Вважає, що суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі і такі самі висновки релевантні до всіх встановлених фактично у судовому засіданні обставин складення інших 23 протоколів, проте допустив технічну помилку, не виклавши в постанові опис обставин дослідження цих 23 протоколів. Просила змінити мотивувальну частину оскаржуваної постанови та викласти її в редакції фактичних обставин поданої нею апеляційної скарги, а резолютивну частину постанови - залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці Державної митної служби України, захисниця Ковальчук В.Л. вказала, що апеляційна скарга митниці є необґрунтованою, оскільки не містить обґрунтування 4 елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та зводиться до повторного викладу обставин, яким суд надав оцінку. Зазначила, що при переміщенні товарів через митний кордон України ТОВ «Панамакс оіл» використовувало отримані відомості з товаросупровідних документів, зокрема з сертифікатів якості, які були надані вантажовідправником PARS TERMINALS SIA, тобто діяло у межах та у спосіб, визначених законодавством України, а єдина розбіжність в частині вказівки комерційної назви «Євро 95» не має впливу на кваліфікацію товару за УКТЗЕД, бо код ЗЕД аналогічний, а якість бензину, в тому числі його октанове число, визначається на підставі сертифіката якості від 14.11.2022, відтак комерційне найменування вказане у рахунках (інвойсах) не має жодних суперечностей із задекларованою інформацією про товар, оскільки ця назва та код УКТЗЕД включають бензин А95. Також звернула увагу на те, що підставою для складання всіх 24 протоколів стала відповідь митних органів Латвії від 20.05.2023, яку українська митниця вважає такою, що підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, однак їхня відповідь не містить безапеляційних висновків про порушення митних правил, до того ж митний орган до матеріалів справи долучив лише частину відповіді на 2 аркушах, тоді як повна відповідь митниці Латвії містить 33 аркуші. Крім цього, захисниця вказала, що вантажовідправник товару додатково підтвердив листом від 01.03.2024 року те, що на адресу ТОВ «Панамакс оіл» був відправлений товар неетильований А95 та видані продавцем товару рахунки як товаросупровідні документи з міжнародними товарно-транспортними накладним містять відомості про товар - бензин преміум Євро 95, що спростовує доводи митниці про недостовірні відомості про найменування товару. Вважає, що беззаперечних доказів про вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі, митними органами не зібрано, адже відбір зразків товару і дослідження октанового числа бензину не проводилось, умисел ОСОБА_1 на порушення митних правил не доведений, оскільки митна декларація заповнена і підписана не ОСОБА_1 , а сам лише факт зайняття ним керівної посади не утворює в його діях складу правопорушення. До того ж, представниками митниці не зазначено, які саме дії повинен був вчинити ОСОБА_1 з метою перевірки правдивості поданих відомостей та які саме дії ним вчинено не було, що свідчить про наявність в його діях суб`єктивної сторони. Зазначила, що з огляду на недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 провадження у справі має бути закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, однак якщо суд дійде висновку, що в його діях все ж таки наявний склад правопорушення, то застосувати положення ст. 22 КУпАП з огляду на відсутність негативних наслідків та шкоди суспільним інтересам. Звернула увагу на те, що подаючи апеляційну скаргу представники митниці не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини, а об`єднання судом 24 матеріалів справ цілком відповідає положенням ч. 2 ст. 36 КУпАП, враховуючи, що вказані справи є однорідними, стосуються однієї особи, розглядаються одним судом. За таких обставин просила апеляційну скаргу митниці залишити без задоволення та задовольнити апеляційну скаргу захисниці, змінивши мотивувальну частину оскаржуваної постанови та виклавши її в редакції фактичних обставин поданої нею апеляційної скарги, а резолютивну частину постанови - залишити без змін.

В доповненнях до апеляційної скарги представниця Енергетичної митниці Державної митної служби України вказала, що при прийнятті постанови суд взагалі не з`ясував всіх обставин справ, а постанова суду була винесена не по 24 направлених ними матеріалах, а лише за протоколом про порушення митних правил № 0300/90300/23 від 11.10.2023 року. Також представник вважає помилковими висновки суду, що ОСОБА_1 не вчинялись будь-які дії щодо складання, підписання, направлення, пред`явлення тощо товаросупровідних документів, адже саме ТОВ «Панамакс оіл» є імпортером бензину на митну територію України та саме воно пред`являє документи, а ОСОБА_1 як його директор представляє його інтереси. Крім цього, вважає помилковими висновки суду, що митним органом не долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі, оскільки переміщення товарів здійснювалось, в тому числі, на підставі сертифікату якості від 04.11.2022 року, який неодноразового використовувався іншими суб`єктами ЗЕД при переміщенні товарів через митний кордон, однак розглядаючи відповідні справи з посиланням на цей сертифікат, суди встановлювали, що за результатами дослідження СЛЕД Держмитслужби октанове число товару становить 92,5, що є бензином марки 92, тобто цей сертифікат містить неправдиві відомості для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, та відповідно таких осіб притягали до адміністративної відповідальності. Зазначила, що оскільки при переміщенні бензину з посиланням на сертифікат якості від 04.11.2022 року вже відбирались проби (зразки), за результатами досліджень яких було встановлено, що октанове число становить 92,2-92,3, то митницею з метою перевірки і було подано запит до митниць Латвійської та Литовської Республік, а тому вважає, що ці докази категорично доводять викладені в протоколах обставини. Крім цього, вказала, що лист вантажовідправника від 01.03.2024 року разом з іншими доказами у справі жодним чином не підтверджує ввезення на територію України саме бензину А-95, а навпаки спростовує його.

В запереченнях на доповнення апеляційної скарги Енергетичної митниці адвокат Ковальчук В.Л. заперечувала проти долучення доповнень від 16.12.2024 року до апеляційної скарги Енергетичної митниці. В обґрунтування доводів вказала на пропущений строк на подання доповнень без будь-яких поважних причин та без клопотання про його поновлення, та що в доповненнях Енергетична митниця не спростовує обставин, які підтверджують те, що ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованих йому дій.

Вислухавши пояснення:

представників Енергетичної митниці Державної митної служби України, які подану апеляційну скаргу митниці з доповненнями підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги захисниці заперечували;

ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисниці та просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями представника митниці, вважаючи її доводи необґрунтованими;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Отзюрх проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є справами про кримінальні правопорушення, у зв`язку із чим при їх розгляді повинні застосовуватися положення закону, які регламентують розгляд справи про кримінальні правопорушення.

Аналіз положень Глави 3 Розділу ІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.20 ч.1 ст. 3, § 1 Глави 3 Розділу І, Глави 31 Розділу V КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати те, що суд апеляційної інстанції є судом уповноваженим переглядати судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, в апеляційному порядку. Зазначене дає підстави стверджувати, що предметом перегляду у суді апеляційної інстанції виключно є рішення суду першої інстанції.

Закон надає судам апеляційної інстанції широкі можливості в частині втручання у рішення місцевих судів у випадку встановлення порушень закону, допущених при розгляді справи у суді першої інстанції як в частині матеріального, так і в частині процесуального права. Зокрема, положеннями ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суду апеляційної інстанції надано право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає для суду апеляційної інстанції ширші повноваження, пов`язані із втручанням у рішення суду першої інстанції, надаючи йому, окрім зазначених вище повноважень (п.п. 2-5 ч.1 ст. 407 КПК України), повноваження на скасування судового рішення із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції (п.6 ч.1 ст. 407 КПК України).

Положення як КУпАП, так і КПК України які регламентують зміст судового рішення дають підстави стверджувати те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити встановлені судом обставини правопорушення (формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним), у випадку визнання особи винною у вчиненні цього правопорушення або обставини вчинення правопорушення (формулювання обвинувачення), що поставлені у вину особі, але не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Логічно-смислова побудова судового рішення передбачає необхідність аналізу і оцінки зібраних у справі доказів та подальшого формулювання висновків суду щодо доведеності/недоведеності пред`явленого обвинувачення лише після формулювання обвинувачення як доведеного, так і того яке було пред`явлене, що є необхідним для усвідомлення, або перевірки правильності цих висновків шляхом співставлення сформульованого обвинувачення, зібраних доказів та висновків суду із відповідними положеннями матеріального чи процесуального права. На думку суду, лише судове рішення, яке відповідає зазначеним вище критеріям дає змогу перевірити його правильність чи обґрунтованість та при наявності на те правових підстав залишити його без змін, або здійснити втручання у це рішення шляхом його зміни, скасування із закриттям провадження у справі чи скасування із ухваленням нового рішення.

Аналіз мотивувальної частини постановиПодільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 рокущодо ОСОБА_1 дає підстави стверджувати те, що у ньому не викладене в повній мірі формулювання обвинувачення (сутність адміністративного правопорушення), поставленого у вину ОСОБА_1 . Як вбачається з матеріалів справи, щодо ОСОБА_1 було складено 24 матеріали про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, які 03.05.2024 року були об`єднані в одне провадження. Однак, з постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не були викладені обставини та оцінка всіх протоколів про порушення митних правил, які були складені щодо ОСОБА_1 , тобто частково відсутній опис обставин справи. Таким чином, постанова суддіПодільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрите не містить її обов`язкової частини у виді формулювання обвинувачення (сутності допущеного порушення митних правил) поставленого у вину ОСОБА_1 . Ця обставина унеможливлює надання цій постанові оцінки з точки зору обґрунтованості висновків місцевого судді в частині недоведеності у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України у зв`язку із відсутністю можливості перевірки правильності зазначених вище висновків судді шляхом співставлення сформульованого обвинувачення, зібраних доказів та висновків судді із відповідними положеннями матеріального та процесуального права. Ця обставина із наведених вище мотивів унеможливлює здійснення втручання у постанову суддіПодільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 шляхом зміни цієї постанови, її скасування із закриттям провадження у справі та скасування із ухваленням нової постанови, оскільки для ухвалення будь-якого із судових рішень, суд апеляційної інстанції повинен здійснити перевірку постанови судді на предмет відповідності її вимогам закону, у тому числі і наявності формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене стороною обвинувачення.

Застосовуючи відповідно до практики Європейського суду із прав людини до цих правовідносин положення КПК України суд визнає зазначене вище порушення процесуального закону таким, яке перешкодило судді місцевого суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому дане порушення судом визнається істотним порушенням вимог процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення.

За цих обставин постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Оскільки формулювання у постанові як обвинувачення (сутності адміністративного правопорушення) визнаного доведеним, так і обвинувачення (сутності адміністративного правопорушення) поставленого особі у вину відноситься до компетенції суду першої інстанції та у зв`язку із неможливістю ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про зміну постанови, її скасування із закриттям провадження у справі та її скасування із ухваленням нової постанови, суд, застосувавши за аналогією закону положення ст.9, ст.412, ст. 415 КПК України вважає за можливе призначити новий розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України у суді першої інстанції, частково задовольнивши апеляційні скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487, 527 МК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представниці Енергетичної митниці Державної митної служби України з доповненнями задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисниці Ковальчук В.Л. задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали про вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України повернути до Подільського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Свінціцька О.П.