Справа № 930/339/24
Провадження № 33/801/245/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду змінити в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають у тому, що застосовуючи найсуворіший вид адміністративного стягнення, суд не врахував всі обставини, зокрема, визнання ним вини, відсутність тілесних ушкоджень у потерпілих, а лише механічні пошкодження транспортних засобів тощо.

Зазначає про те, що для його виду діяльності він водій вантажних автомобілів, наявність права керування транспортними засобами є необхідним, єдиними видом заробітку.

ОСОБА_1 повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду, до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, але за участі захисника.

Захисник адвокат Кіцула В.І. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції вину визнав, питання відшкодування збитків буде вирішене в порядку цивільного судочинства, а накладення стягнення є занадто суворим і таким, що позбавляє ОСОБА_1 заробітку.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, й такий висновок суду першої інстанції не оспорюється.

Так, водій ОСОБА_1 керуючи 23.01.2024 о 21 год 50 хв на автодорозі М-30 442км. Транспортним засобом DAF XF460 FT, д/н НОМЕР_1 , буксируючи причіп PANAV NV35, д/н НОМЕР_2 , не був уважний перед зміною напрямку руху, а саме: перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасниками дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем DAF XF440 FT, д/н НОМЕР_3 , який буксирував причіп STAS S300 SX, д/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження, потерпілих немає, чим порушив вимоги п. 2.3 Б, 10.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції і судом першої інстанції за статтею 124 КпАП України.

Санкція статті 124 КпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до статі 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом - стаття 30 КпАП України.

Відповідно до статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не є обґрунтованим.

Так, за наявності в санкції статті 124 КпАП України альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статті та не вказав на можливість виправлення винної особи шляхом застосування до неї більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КпАП України, ніж позбавлення права керування.

Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого 124 КпАП України, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість, при цьому при накладенні адміністративного стягнення на винну особу, судом в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність осіб, яким заподіяно шкоду здоров`ю тощо.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся, відомості про систематичне притягнення його до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення вчинене з необережності, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, й приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Немирівського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись статтею 294 КпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України змінити в частині виду накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Стадник І.М.