Справа № 190/1860/24
Провадження №3/190/894/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., за участю: секретаря Пронської Т.В., особи, стосовно якої розглядається справа ОСОБА_1 , працівника поліції Шоль О.М., соціального працівника ОСОБА_2 , представника служби у справах дітей ОСОБА_3 , малолітнього свідка ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду адміністративний матеріал, що надійшов з відділення поліції №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює вихователем КЗО "Саксаганська спец.школа" ДОР, РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

встановила :

Згідно протоколу серії ВАВ №614716 від 21.08.2024 року, - 21.08.2024 року близько 11.00 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинила відносно свого прийомного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашне насильство фізичного характеру, що виразилось в обмежені пересування, тобто скоїла правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь(дій або бездіяльності) фізичного, психологічного або економічного характеру(застосування насильства, що не спричинило тілесних ущкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжї, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В суд для розгляду справи відносно неї ОСОБА_1 з`явилася, вину в скоєному правопорушенні не визнала та пояснила, що у неї протягом чотирьох місяців під опікою перебували четверо дітей, зокрема - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після того як діти приїхали з літнього табору, стосунки між нею та дітьми погіршилися, було зрозуміло, що вони щось приховують. Вона намагалася з`ясувати, що сталося. В таборі на поведінку ОСОБА_8 скаржилися, він в таборі займався крадіжками. З усіх дітей ОСОБА_8 є найслабшою дитиною. В той день ОСОБА_8 відмовився снідати та виконувати домашню роботу. Інші діти пішли в волонтерський центр, а ОСОБА_8 залишився вдома. Вона разом з ним зайшла в будинок. ОСОБА_8 їй у всьму суперечив та казав, що не хоче жити в їхній сім`ї, говорив, що виб`є двері і втече до своїх родичів в Верхівцево. Коли він попросився до туалету, вона пішла разом з ним щоб він не втік; ОСОБА_8 зайшов до туалету, а вона залишилась ззовні чекати його. Через деякий час ОСОБА_8 сказав, що звідти не вийде, тому вона відкрила двері, взяла його міцно за руку, вивела з туалету до іншої кімнати, в якій його закрила. Там він заснув. Коли прокинувся, то став більш спокійнішим, поїв. Ввечері він пішов на вулицю замітати, але робив це погано і вона сказала йому, що якщо він не бажає гарно це робити, то нехай краще не робить. Він знову почав емоційно висловлюватись, вона взяла його за руку і декоративна резинка, яка була в нього на руці порвалася. Тоді ОСОБА_8 геть втратив контроль, почав кричати, вириватись, намагався кудись бігти. Вона тримала його та заспокоювала. Побачивши це, ОСОБА_9 побіг до своєї дівчини та викликав працівників поліції. На виклик приїхали працівники поліції та соціальний працівник ОСОБА_10 . Також пояснила, що наймолодший з дітей - ОСОБА_11 після приїзду з табору відпочинку розповів їй, що старші діти телефонували своїм біологічним батькам. Раніше старший з дітей - ОСОБА_9 тікав з дому, вона разом з працівниками поліції та соціальним працівником шукали його та повертали додому. Оскільки вона помітила, що діти почалися спілкуватись з поганою компанією, вона заборонила це спілкування, так як хвилювалася щоб вони нічого не накоіли, намагалася контролювати де і з ким вони спілкуються, але діти "закрилися в собі" і було зрозуміло, що вони щось замислили. Як потім з`ясувалось, вони мали намір втекти з дому. Вважає, що найстарший з дітей - ОСОБА_9 оговорив її навмисно і вмовив ОСОБА_8 надати такі покази, щоб не залишатись в її сім`ї, оскільки вони розуміли, що з нею вони будуть під контролем. Вона бачила, що їм це не подобається.

В судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_12 пояснив, що приїхав за викликом до будинку ОСОБА_1 . Там до них вийшли двоє середніх дітей, потім підійшов старший хлопець, який телефонував на лінію 102. Старший хлопець повідомив, що ОСОБА_8 закривали в кімнаті та зв`язували через те, що він не дотримувався правил гігієни, не слухався своїх опікунів. Всі пояснення давали старший хлопець і ОСОБА_8 . Ніяких тілесних ушкоджень або слідів насилля на тілі ОСОБА_8 не бачив, хоча візуальний огляд дитини проводили.

Соціальний працівник КУ "Центр надання соціальних послуг Саксаганської сільської ради" Кам`янського району Дніпропетровської області - ОСОБА_2 в судовому засідання пояснила, що сім`я ОСОБА_1 перебуває під її супроводом, вона часто приїзджала до цієї сім`ї і все у них було добре, ніяких скарг не було. Про те, що після приїзду з табору у дітей пройшли певні зміни в психіці, з`явились проблеми в сім`ї, вона не знала. З самого початку, як дітей влаштували в сім`ю ОСОБА_13 , ОСОБА_9 тікав з дому, хотів щоб його забрали з цієї сім`ї, але коли дізнався що будуть вилучати всіх дітей, погодився змінити свою поведінку та залишитись в сім`ї. В присутності працівників поліції діти пояснили, що не хочуть проживати в цій родині. На її думку, діти не хочуть проживати в сім`ї ОСОБА_13 , оскільки від них вимагають гарної поведінки, щоб вони ходили до школи, не дозволяли вчиняти їм правопорушення, але діти хотіли повернутись в свою рідну сім`ю і продовжувати жити так, як вони звикли і як їм подобається.

Представник служби у справах дітей Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області- ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що про дану ситуацію вона дізналась від працівників поліції. Коли вона приїхала до родини ОСОБА_1 , найменша дитина не хотіла, щоб її вилучали з цієї сім`ї, а троє інших дітей були погано налаштовані щодо сім`ї ОСОБА_1 . Дітьми керує старша дитина - ОСОБА_9 . Зараз діти проживають в іншій родині, зі слів матері-виховательки ОСОБА_8 провокує інших дітей на бійки, підбурює щоб вони не слухались прийомних батьків.

В судовому засіданні допитано неповнолітнього ОСОБА_4 в присутності законного опікуна ОСОБА_5 та психолога ОСОБА_6 , який пояснив, що ОСОБА_1 була їхнім опікуном. Він написав працівникам поліції заяву про те, що ОСОБА_1 зв`язувала його через те що він бився та сварився з братами. Також пояснив, що ОСОБА_1 його зв`язувала ганчірками та мотузкою. Коли зв`язувала, то залишала в кімнаті, а братів не пускала до нього. Слідів від зв`язування не було.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона займається вихованням цих дітей. У дітей є конфлікти між собою. Вона не знає, чи може ОСОБА_8 обмовляти ОСОБА_1 , оскільки діти в неї знаходяться досить нетривалий час і вона ще не до кінця розібралася в їх особистих якостях. Ніяких шрамів, або слідів насилля на тілі ОСОБА_8 не бачила.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення дляправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також пояснень ОСОБА_4 наданих в судовому засіданні, суд відноситься критично і розцінює їх як такі, що надані з метою дискредитувати свого опікуна, та домогтися того, щоб їх вилучили з даної сім`ї, оскільки як пояснили усі учасники справи жодного сліду зв`язування на тілі малолітнього не було, хоча в даному випадку сліди мали б бути.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП матеріали справи не містять.

Обставини справи не знайшли свого підтвердження і в судовому засіданні.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, аналізуючи викладені в протоколі обставини та докази у справі, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки суду не надано переконливих доказів на підтвердження скоєння даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в десятиденний строк з моменту винесення.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева