Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/592/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ларченко Ірини Миколаївни на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина України, не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн., який підлягає стягненню в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок,

за участі:

захисника Ларченко І.М.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови судді міськрайонного суду, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22.05.2024 о 20.16 год. по вул. Богдана Хмельницького в с. Богданівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звуження зіниць очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Ларченко І.М., просить постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, та провадження по справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог щодо скасування постанови захисник зазначає, що апелянт не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи. Також суддя не достатньо аргументовано мотивував своє рішення, обставини справи були з`ясовані неповно, висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення грунтується на припущеннях, а також допушено неправильність при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, зроблено без повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та з порушенням чинного законодавства.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №544504 від 22.05.2024р., вбачається, що 22.05.2024 року об 19:37 год. в с.Богданівка по вул. Б.Хмельницького, водій - ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння тремтіння пальців рук, звужені зіниці що не реагують на світло, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

До протоколу додано - відеофіксація (наружна камера №70) та направлення.

Однак, судом першої інстанції не взято до увагу той факт, шо в матеріалах справи відсутній Акт огляду на стан сп`яніння.

Захисник вважає, що в даному випадку поліцейським обов`язково повинен був бути складений акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, форма якого затверджена як додаток №2 до Інструкції, оскільки підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Форми 2 щодо водія ОСОБА_1 .

Також захист вважає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , поліцейськими в порушення вимог ст.255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу додано відеозапис, з якого вбачається, що 22.05.2024 року об 19:37 год. до водія автомобіля, підходять поліцейські, які його зупинили. Між останніми відбувається розмова з приводу алкогольного сп`яніння, однак коли ОСОБА_1 погодився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер працівник поліції сказав, що він вважає, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонував йому поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження останнім тесту на стан сп`яніння. Проходження тесту на стан сп`яніння на місті зупинки, останньому не запропоновано. ОСОБА_1 погодився поїхати до лікарні, однак попросив, щоб його доставили назад до машини, але працівники поліції йому відмовили.

Крім того, з доданого до матеріалів справи відеозапису ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не вживав ні алкогольних напоїв, ні наркотичних засобів, також жодної пропозиції від працівника поліції пройти процедуру освідування на місці не надходило.

З відеозапису убачається, що працівники поліції інкримінують ОСОБА_1 , саме відмову п.2.5. ПДР від проходження процедури освідування, але як встановлено з відео він дійсно спочатку відмовився від проходження процедури освідування нерозуміючи наслідків такої відмови, так як, працівниками такі наслідки йому не були роз`ясненні.

Звертає увагу, що працівниками поліції був здійснений ще й поверхневий огляд ОСОБА_1 при якому працівниками поліції було допущено безліч порушень чинного законодавства, як встановлено з відео бодікамер долучених до матеріалів судової справи.

Так, під час проведення превентивного заходу поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи (ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»), тобто роз`яснити порядок проведення огляду/поверхневої перевірки, а також права особи при його здійсненні, що також не було здійснено.

Сторона захисту вважає, що дії працівників поліції були спрямовані лише на виконання своїх планів, тобто аби що - небуть знайти з метою оформлення будь-яких адміністративних матеріалів. Так як, після проведення поверхневого огляду нічого не знайшовши вони придумали іншу причину, що нібито ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння з ознаками, які вони навіть не перевіряли.

Захисник вважає, що зібрані та досліджені докази дають підстави для висновку, що огляд був проведений з грубим порушенням передбаченої чинним законодавством процедури.

Відеоматеріали, які містяться в матеріалах адміністративної справи не є доказами, зокрема належними та допустимими оскільки вони суперечать вимогам Наказу МВС України №1026, оскільки сам факт роботи камери менше тривалості оформлення матеріалів вказує на те, що або прилад був ввімкнений і вимкненний в «зручний» для поліцейських момент, або ж камера розрядилась.

Таким чином, працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано в законний спосіб відеоматеріалів з ідентифікуючими значеннями, що унеможливлює встановлення його належності до використання відповідно до пункту 9 частини першої статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення організації застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису що само собою ставить під сумнів його походження та наявність у матеріалах адміністративної справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_1 є необґрунтованими. Суд першої інстанції не більш ніж формально підійшов до встановлення обставин, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність та виклавши лише їх зміст, оскільки матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення не містять жодних об`єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини.

В судове засідання апеляційного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання дистанційно в режимі відео конференції не подавав.

Захисник Ларченко І.М. в судовому засіданні зазначила про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи, та відсутності його клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участі його захисника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника Ларченко І.М. у підтримку апеляційної скарги та перевіривши її доводи, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував та дотримався вимог зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 251, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, (надалі Інструкція) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За умовами пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень положень вищезазначених Інструкції, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД18 №544504 від 22.05.2024, з якого убачається, що 22.05.2024 о 20.16 год. по вул. Богдана Хмельницького в с. Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звуження зіниць очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в закладі охорони здоров`я відмовився. Від підпису даного протоколу ОСОБА_1 відмовився. Даний протокол складений відповідно до приписів ст.256 КУпАП (а.с. 1);

-направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Знам`янська міська лікарня» відмовився (а.с.2);

-відеозаписом, який міститься у матеріалах справи на оптичному носії інформації та на якому зафіксовано обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД18 №544504 від 22.05.2024 щодо ОСОБА_1 . З відеозапису убачається, що працівником поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння. Через невеликий проміжок часу поліцейський повідомив, що оскільки він не відчуває запаху алкоголю, то він підозрює, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. На вимогу поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння, останній неодноразово відмовився. При цьому останньому роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Виходячи з аналізу вказаних доказів у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими та безпідставними.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан наркотичного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією 1452/735.

Апеляційні доводи захисника про те, що відеозапис не є безперервний не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки вказаний відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП містить фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, файли, які містяться на диску є безперервними по часу. Будь яких ознак у втручання у їх цілісність чи/або монтажу, суд не вбачає. Тому вказаний відеозапис є доказом у від повідності до приписів ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 неодноразово заявляв поліцейським про те, що він не вживав ні алкогольних напоїв ні наркотичних речовин, не спростовує висновку суду першої інстанції про порушення ним вимог п.2.5 ПДР України, оскільки водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження процедури освідування нерозуміючу наслідків такої відмови, так як, працівниками такі наслідки йому не були роз`ясненні, не звільняють його від відповідальності. Крім того, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 , а отже є особою, яка успішно склала теоретичний іспит на знання Правил дорожнього руху, а тому був обізнаний, що відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, що має наслідком притягнення до відповідальності згідно із законодавством.

Апеляційні доводи захисника про те, що працівниками поліції був здійснений ще й поверхневий огляд ОСОБА_1 при якому працівниками поліції було допущено безліч порушень чинного законодавства, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки проведення поверхневого огляду, особи не є предметом розгляду у даній справі.

Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування в апеляційній скарзі не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді міськрайонного суду стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Ларченко Ірини Миколаївни залишити без задоволення, а постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко