Справа № 461/6052/24 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 33/811/1231/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби України Кахнич Світлани Петрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Кирчея Юрія Ярославовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

вищенаведеною постановою закрито провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно протоколу № 0770/20900/24 від 20.06.2024 року товари повернуто ОСОБА_1 для належного митного оформлення або для вивезення за межі митної території України.

За постановою суду, згідно протоколу про порушення митних правил №0770/20900/24 від 20.06.2024 року, 20.06.2024 близько 04 год 37 хв в пункт пропуску "Шегині -Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» смугою руху «зелений коридор» прибув автомобіль марки «Renault Master», VIN № НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 , де у якості водія прямував громадянин України ОСОБА_1 з пасажирами.

Під час проходження митного контролю виникла підозра щодо наявності в автомобілі товарів прихованих від митного контролю. Автомобіль було виведено зі смуги спрощеного митного контролю «зелений коридор» і направлено в місце для поглибленого огляду транспортних засобів та товарів.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу було виявлено товар який був прихований від митного контролю, а саме: Портативні зарядні станції, без ознак використання в кількості - 14 шт. Вказаний вище товар знаходився в багажному відділенні автомобіля, внизу на підлозі біля перегородки та був зверху прикритий речами домашнього вжитку громадян, які переміщувались в даному автомобілі. Доступ до виявленого товару був утрудненим, та став можливим тільки після повного вивантаження всіх наявних речей, що переміщувались в даному автомобілі.

У своїх поясненнях гр. України ОСОБА_1 зазначив, що отримав даний товар у Республіці Чехія в незнайомого йому чоловіка для переміщення через кордон в Україну.

Таким чином гр. України ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з постановою суду представник Львівської митниці Кирчей Ю.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього стягнення, в межах санкцій зазначеної статті митного Кодексу, стягнути з ОСОБА_1 суму витрат митниці за зберігання вилучених у нього товарів на складі митного органу у сумі визначеній митницею станом на день розгляду справи у суді першої інстанції.

Вважає, що висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова незаконна, зважаючи на наступне.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Вказує про те, що в оскаржуваній постанові суду першої інстанції перевагу надано словам особи, яка притягується до відповідальності, а не доказам наданих представниками митниці.

Звертає увагу на те, що повноваженнями СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положення про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Вважає, що винесена постанова не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

У поданих поясненнях захисник адвокат Стояновська М.Л. просить розгляд справи проводити у її відсутності та за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Звертає увагу на те, що предмети, які знаходилися у виявлених коробках були у вільному доступі, оскільки виявлення інспектором митниці предметів не потребувало зусиль чи використання спеціальних засобів відповідно до протоколу, відтак доступ до речей не був утруднений.

Зауважує, що складений за замовленням митниці висновок визначає вартість придбання товару в Україні лише на основі даних роздрібних цін на сайтах українських магазинів в інтернеті, а не з урахуванням вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну. Оскільки у висновку експерта Держмитслужби зазначена вартість товару в Україні, а не в країні його придбання, зазначений висновок не є належним джерелом доказів по справі.

Стверджує, що станом на сьогодні товари, які ввозилися ОСОБА_1 звільнені від сплати мита та ПДВ, відтак відсутні будь які негативні для держави наслідки.

У судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Стояновська М.Л., будучи належним чином повідомлені не з`явилися. Натомість адвокат Стояновська М.Л. клопотала проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши виступ представника Львівської митниці Кахнич С.П., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги Львівської митниці слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суддя мотивував тим, що обставини, які викладені в протоколі від 20.06.2024 № 0770/20900/24, не відображають всіх ознак складу правопорушення, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З таким висновком судді першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно з диспозицією ст. 483 МК України, відповідальність за вказаною статтею настає у разі переміщення або дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД, та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: із використанням тайників або інших засобів, що утруднюють їх виявлення (тобто "фізичне" приховування), що викликає необхідність затратити зусилля для приховування (зокрема щось розібрати, розкрутити, розшити і т.д.), застосувати інструменти чи механізми (викрутки чи інші інструменти), затратити людську працю; шляхом надання одним предметам вигляду інших; з поданням до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, що одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення інших предметів.

Поряд з цим, під використанням інших засобів, що утруднюють їх виявлення, законодавець визначає, зокрема приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає, зокрема, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.

Так, згідно протоколу про порушення митних правил № 0770/20900/24 від 20.06.2024 ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

На переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції прийшов до вірного висновку, що як слідує із протоколу про порушення митних правил, жодних викруток чи інших спецзасобів інспектор митниці при виявленні переміщуваних речей не використовував, доступ до речей не був утруднений, а отже предмети, які заходились у вказаних коробках, були у вільному доступі, і їх виявлення не потребувало зусиль чи використання спеціальних засобів.

При цьому, як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що портативні зарядні станції перебували в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 у вільному доступі, без використання будь-яких способів чи засобів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що розмір однієї портативної зарядної станції становить близько 50 сантиметрів у довжину, а тому чотирнадцять коробок розміром 50 сантиметрів в довжину кожна неможливо переміщувати у транспортному засобі який переміщувався ОСОБА_1 без можливості їх виявлення за допомогою органолептичного методу, який ґрунтується на використанні інформації, яку отримує людина в результаті аналізу відчуттів, сприйнятих органами чуття - зору.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів у справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, належно мотивувавши своє рішення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, зокрема в судовому засіданні не знайшло підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України - залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Кирчея Юрія Ярославовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк