Справа № 741/1620/24 Головуючий у 1 інстанції Киреєв О. В.
Провадження № 33/4823/856/24
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Зезюлькіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Прийнято рішення про направлення ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників строком на 9 (дев`ять) місяців до комунального закладу Центр надання соціальних послуг Носівської міської ради в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Місцевим судом встановлено, що 31 липня 2024 року о 16 годині 30 хвилин за місцем свого проживання ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд безпідставно надав перевагу поясненням ОСОБА_2 , які нічим не підтверджені, а також поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є суперечливими, а також невірно викладеними місцевим судом. Крім того, місцевим судом зазначено про вчинення ним насильства в сім`ї, тоді як він з колишньою дружиною більше п`яти років не є сім`єю, а лише проживають в одному будинку, і в КУпАП відсутній такий склад правопорушення як насильство в сім`ї. Суд, лише при застосуванні до нього положень ст. 39-1 КУпАП вжив визначення «домашнє насильство».

Крім того, зазначає, що суд, при визначенні йому стягнення, безпідставно застосував найсуворіше зі стягнень, передбачених санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді хоча і короткочасного, але позбавлення волі, а також застосував положення ст. 39-1 КУпАП, направивши для проходження програми кривдників, що є крайнім і найсуворішим спеціальним заходом протидії домашньому насильству. Такі стягнення вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки до адміністративної відповідальності він раніше не притягувався, а випадки, коли колишня дружина зверталася до поліції про вчинення ним домашнього насильства не знаходили свого підтвердження, у зв`язку з чим адміністративні справи щодо нього були закриті. Крім того, він ніколи не визнавався винним у правопорушеннях, за які передбачений такий вид стягнення як адміністративний арешт, до нього ніколи не застосовувався терміновий заборонний припис чи обмежувальний припис, не перебуває на жодних профілактичних обліках як кривдник, на обліках з приводу зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи обліках щодо схильності до насильства. Вважає, що в цій частині рішення прийнято без дослідження необхідних і належних доказів і без правового обґрунтування.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і , вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до положень п. п. 4, 14, 17 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 31 липня 2024 року о 16 годині 30 хвилин за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 свою вину не визнав та надав пояснення, що він проживає в будинку, який належить його колишній дружині ОСОБА_2 31 липня 2024 року до них приїхав двоюрідний брат колишньої дружини ОСОБА_3 . ОСОБА_2 попросила у нього молоток. Він відкрив гараж, щоб взяти молоток, і в цей момент ОСОБА_3 почав його підганяти, говорив: «Давай швидше, бо я тобі тим молотком голову розіб`ю». Після цього він закрив гараж та пішов у будинок. ОСОБА_3 ображав його нецензурними словами. Колишню дружину не ображав нецензурними словами.

У судовому засіданні місцевого суду потерпіла надала суду пояснення про те, що вона проживає разом із ОСОБА_1 близько 40 років, у 2019 році вони розлучилися. ОСОБА_1 постійно її ревнував, влаштовував сварки з цього приводу та бив. Протягом останніх 20 років ОСОБА_1 постійно вживає алкогольні напої, знущається з неї (потерпілої), ображає, нічого вдома не робить, город не садить та не обробляє більше п`яти років. Вони спільного господарства не ведуть, останній місяць харчуються окремо. Для будь-якої роботи по господарству вона наймає людей. У 2022 році ОСОБА_1 не дозволив її племіннику викосити бур`ян на городі, погрожував рушницею, вигнав племінника з городу, який вона обробляє. Через поведінку ОСОБА_1 вона (потерпіла) змушена працювати на двох роботах, оскільки боїться перебувати разом із ним вдома. ОСОБА_1 не дає їй доступу до гаража та сараю, увесь інструмент вона просить у сусідів. У зв`язку із тим, що у будинку протікав дах, вона викликала свого двоюрідного брата ОСОБА_3 31 липня 2024 року приїхав ОСОБА_3 , щоб відремонтувати покрівлю. Для роботи був потрібний молоток. Вона попросила ОСОБА_1 , щоб він дав молоток ОСОБА_3 . ОСОБА_1 вийшов із гаража з молотком, став погрожувати її двоюрідному брату та висловлюватися на їх (потерпілої та ОСОБА_3 ) адресу нецензурною лайкою. У цей момент у дворі були вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 був розлючений, заніс молоток у гараж. Останні п`ять років вона постійно морально та фізично страждає від дій та погроз ОСОБА_1 , який мешкає у її будинку, не доглядає за ним, виганяє з двору сусідів, які їй допомагають. ОСОБА_1 , отримує пенсію, яку використовує лише на власні потреби, у будинку спить, дивиться телевізор та вчиняє сварки. ОСОБА_2 зазначила, не бажає більше терпіти сварки та образи від квартиранта, бажає, щоб ОСОБА_1 притягли до відповідальності. Вона добре знає характер колишнього чоловіка, переконана, що будь-яке стягнення, яке застосує до нього суд, не змусить ОСОБА_1 задуматись над своєю поведінкою. При застосуванні стягнення покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 у місцевому суді надав суду пояснення, що ОСОБА_1 є його знайомим. ОСОБА_1 розповідає йому про сімейні сварки. 31 липня 2024 року він (свідок) був біля двору господарства, де проживає ОСОБА_1 , чув сварку, яка відбувалася у дворі між ОСОБА_1 , його колишньою дружиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Він бачив, як ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_1 у плече. На той час працівників поліції на місці ще не було.

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення, що він є двоюрідним братом ОСОБА_2 31 липня 2024 року він на прохання ОСОБА_2 приїхав до неї додому для того, щоб полагодити дах будинку. Для ремонту йому потрібен був молоток. ОСОБА_2 пішла у будинок, щоб попросити у ОСОБА_1 ключ від гаража. Орієнтовно через 20 хвилин вони вийшли з будинку, ОСОБА_1 взяв у гаражі молоток. Він зробив ОСОБА_1 зауваження з приводу того, що довго його чекав. Після цього ОСОБА_1 замахнувся на нього молотком, почав сваритися та образливо висловлюватися на адресу ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не дав молотка, заніс його до гаража, продовжував сваритися на сестру. Після цього остання змушена була викликати працівників поліції.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з чим погоджується й апеляційний суд.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 32 КупАП адміністратиивний арешт устанавлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень.

Однак, суд першої інстанції не навів, які виняткові випадки він встановив при застосуванні до ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 найсуворіше за видом стягнення з альтернативних, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не мотивував, чому призначив ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, і, на думку апеляційного суду, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його особу, суд вважає за можливе застосувати до останнього більш м`яке адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим постанова місцевого суду підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.,ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП змінити в частині призначеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай