ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/530/24Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В.
Провадження № 33/817/723/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Терлюка О.Я. на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) в дохід держави.

Згідно постанови, громадянин ОСОБА_1 в с.Золота Слобода Козівської ТГ Тернопільського району 07.07.2024 о 00 год. 54 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зовнішні ознаки якого були: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою «DRAGER 6820». Результати огляду 1,55‰ (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Терлюк О.Я. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

підстава зупинки транспортного засобу була незаконною;

ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що підтверджується відсутністю постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності;

ОСОБА_1 був не згідний із результатом огляду;

працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі і відповідно від такого огляду він не відмовлявся;

працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація;

працівники поліції не долучили до матеріалів справи сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки;

на відеозаписах наявних у матеріалах справи відсутній як факт порушення ОСОБА_1 ПДР, так і факт зупинки транспортного засобу останнього працівниками поліції;

поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальних прав;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження;

ОСОБА_1 не отримував від працівників поліції як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так і направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 липня 2024 року;

відеозапис наявний у матеріалах справи є неналежним доказом, так як звук на відеозаписі переривається, розібрати суть розмови поліцейських з ОСОБА_1 неможливо;

відеоматеріали наявні у матеріалах справи є неналежними доказами, так як будучи електронними доказами належним чином не засвідчені;

рапорт працівника поліції не може вважатися належним допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

в ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння;

суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Терлюк О.Я. не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Повідомлень про причини неявки в судове засідання та клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них надходило.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі захисника доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 09 вересня 2024 року.

Отже, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову суду від 09 вересня 2024 року є 19 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_2 подав 19 вересня 2024 року.

За таких обставин при подачі захисником апеляційної скарги, строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, а тому немає необхідності у його поновленні.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №004723 від 07 липня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківці з приладу «DRAGER ALCOTEST 6820», прилад ARLJ 0581, принтер ARLJ 0553, тест № 654 від 07 липня 2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 липня 2024 року о 01 год. 12 хв.; диску з відеозаписами, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1,55 ‰ (проміле), з яким він був згідний.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення ним ПДР, так і факт зупинки транспортного засобу останнього працівниками поліції спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004723 від 07 липня 2024 року, дані якого узгоджуються з даними запису відеореєстратора службового автомобіля, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в с.Золота Слобода Козівської ТГ Тернопільського району 07 липня 2024 року о 00 год. 54 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, даними відеозапису (файл 0002156__0001.MP4 з 00:56:30 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом в комендантську годину, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом і порушення ним комендантської години. Крім того, із відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки працівниками поліції сів за кермо свого транспортного засобу та здійснив рух ним на територію свого домоволодіння (файл 0002156__0001.MP4 з 00:56:55 год). Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені матеріали справи містять відомості, які поза розумним сумнівом підтверджують як факт керування ОСОБА_1 своїм автомобілем, так і порушення ним комендантської години.

Також, даними відеозапису із реєстратора службового автомобіля (файл ОСОБА_1 ч.1 ст.130.mp4, дата_ 2024-07-07 з 00:54:00 год) зафіксовано як транспортний засіб марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо перед тим, як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, після чого з місця водія вийшов ОСОБА_1 .

Відсутність у матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не є підставою для скасування оскарженої постанови, так як у справі наявні інші фактичні дані щодо законності підстав зупинки автомобіля.

Не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація їхньої розмови, так як вбачається із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл 0002156__0001.MP4 з 00:56:15 год), підійшовши до транспортного засобу ОСОБА_1 працівник поліції виконав вимоги ст.40 ЗУ Про Національну поліцію та повідомив ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація.

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, наслідки відмови від такого проходження, а також те, що ОСОБА_1 був не згідний із результатом огляду, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відео з нагрудних камер працівників поліції (файл 0002156__0001.MP4 з 01:10:00 год) ОСОБА_1 було роз`яснено працівниками поліції процедуру проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, і після її проходження ОСОБА_1 з результатом був згідний (файл 0002156__0001.MP4 з 01:12:25 год).

Також, факт згоди ОСОБА_1 із результатом огляду підтверджується його особистим підписами як на роздруківці з приладу «DRAGER ALCOTEST 6820», прилад ARLJ 0581, принтер ARLJ 0553, тест № 654 від 07 липня 2024 року, так і в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3, 4).

Посилання в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі і відповідно від такого огляду він не відмовлявся, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не є підставою для скасування рішення суду.

Так, згідно ч.3, 6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наявність обставин, які підтверджують, що ОСОБА_1 був згідний з результатами проведеного поліцейським огляду, то в даному випадку не було визначених ст.266 КУпАП підстав для направлення водія для огляду в медичний заклад.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності технічного приладу газоаналізатора, та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювального пристрою Драгер, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки обов`язкове долучення таких документів не передбачено законом, а згідно Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735 сертифікат відповідності має бути надано особі на місці проходження огляду лише за її вимогою.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права, так як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 07 липня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При підписанні протоколу ОСОБА_1 не зазначив зауважень щодо не ознайомлення його зі складеними матеріалами, а також не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що рапорт працівника поліції є неналежним і недопустимим доказом, не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголошував ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд.

Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП Козівська УРЛ КРР від 07 липня 2024 року.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис наявний у матеріалах справи є неналежним доказом, так як звук на відеозаписі переривається, розібрати суть розмови поліцейських з ОСОБА_1 неможливо, а також те, що відеоматеріали наявні у матеріалах справи є неналежними доказами, так як будучи електронними доказами належним чином не засвідчені, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 заслуговують на увагу, однак не можуть бути безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення та користуватися правовою допомогою адвоката, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Однак, в судові засідання апеляційного суду ОСОБА_1 також не з`явився, що свідчить про його небажання особисто реалізувати вказані процесуальні права.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Терлюка О.Я. залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя