КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3118/2024
Справа № 756/3562/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання - Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником Морозом Віктором Павловичем, на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., на користь держави.

Згідно з постановою, 10.03.2024 близько 00:15 год. по просп. Оболонському, 12 у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажира на комерційній основі (в режимі таксі) без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання на даний вид діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування», Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисникОСОБА_1 - Мороз В.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1. ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування всіх фактичних обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у старшого лейтенанта поліції були відсутні повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували, що ОСОБА_1 систематично займається підприємницькою діяльністю без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, що є обов`язковим елементом для визначення поняття підприємництва. Стверджує, що ОСОБА_1 не здійснює підприємницьку діяльність. Крім того, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складався не на місці зупинки, а у відділку поліції, що є незаконним. У протоколі зазначено, що свідки не залучались, потерпілі відсутні, майнової шкоди не заподіяно.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Мороз В.П. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року.

Вислухавши пояснення адвоката Мороза В.П., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було, що підтверджується наступним.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 109972 від 10 березня 2024 року, водій ОСОБА_1 10 березня 2024 о 00 год. 15 хв. по просп. Оболонському, 12 у м. Києві, керуючи автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажира на комерційній основі (в режимі таксі) без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання на даний вид діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування», Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2 березня 2015 року № 222-VIII (із змінами та доповненнями) за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він систематично здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактів систематичного перевезення ОСОБА_1 пасажирів.

Надані суду документи не можуть бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, позаяк в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не вказано яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, кому та коли надавав послуги з перевезення.

При цьому до матеріалів справи не долучено пояснень особи, яка знаходилася в салоні автомобіля, а тому неможливо безумовно стверджувати, що вона була саме пасажиркою, яка отримувала послуги з перевезення за плату.

Зі змісту протоколу та пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції 10.03.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює лікарем-інтерном в КНП Клінічна лікарня «Психіатрія».

Таким чином, з огляду на вказане, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення ГП № 109972 від 10 березня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є передчасним та таким, що зроблено без дослідження всіх обставин справи, оскільки останній не є суб`єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 провадить саме господарську діяльність без дозвільних документів, ґрунтується на припущеннях, позаяк в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності по перевезенню пасажирів на комерційній основі без відповідних дозвільних документів.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б могли свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 таких ознак підприємницької діяльності, що потребує ліцензування, як систематичність, самостійність та здійснення її на власний ризик.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості та відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не доведена допустимими та належними доказами.

При цьому доводи апеляційної скарги про неправомірність зупинки транспортного засобу працівником поліції не можуть вплинути на вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому не є предметом дослідження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 164 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки докази того, що ОСОБА_1 як суб`єкт господарської діяльності здійснював господарську діяльність, а саме пасажирські перевезення на комерційній основі без ліцензії, у матеріалах справи відсутні, тобто винність у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, свого підтвердження «поза розумним сумнівом» наявними у матеріалах та дослідженими судом доказами не знайшла.

При розгляді справи судом першої інстанції були залишенні поза увагою обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення по справі, тому постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником Морозом Віктором Павловичем, - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , визначеного ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук