Справа № 439/861/24 Головуючий у 1 інстанції: Рахімова О.В.
Провадження № 33/811/1376/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року,

встановив:

постановою Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави, одержувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до постанови, 16.04.2024 року о 09 годині 22 хвилини по вулиці Центральній, що в селі Лукаші, Золочівського району, Львівської області, водій: ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки: ВАЗ 2105, реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестуванням на алкоголь за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, результат 0.57% тест №179 від 16.04.2024 року, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України.

На зазначену постанову адвокат Галушка В.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; під час апеляційного розгляду здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, відтак підлягає скасуванню.

Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння всупереч законодавчих вимог ОСОБА_2 не вручався, у ньому відсутні відомості про технічних засіб, який використовувався при огляді.

Стверджує що, оскільки акт складено із порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), то огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння в силу вимог ч.5 ст.126 КУпАП є недійсним. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що доводи захисника не спростовують самого факту керування ОСОБА_2 транспортним засобов в стані алкогольного сп`яніння, а ці порушення є лише процесуальними.

Звертає увагу суду на те, що відеозаписом події підтверджується факт незгоди ОСОБА_2 із результатам огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», про що свідчать неодноразові його висловлювання з цього приводу.

Наголошує, що працівники патрульної поліції не виконали вимоги закону, не надали ОСОБА_2 направлення до медичного закладу на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та навіть не повідомили ОСОБА_2 про його право у разі незгоди із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Направлення на огляд, яке б відповідало додатку 1 до Інструкції не складалося та до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучалося. Тому огляд, проведений з порушенням вимог ч.6 ст.266 КУпАП та п.8 Розділу II Інструкції в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП є недійсним.

Вважає, що відеозапис, яким суд першої інстанції обґрунтовує вину ОСОБА_2 не є належним доказом, оскільки файли, які містяться на відеодиску не підписані електронним цифровим підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватися судом в якості допустимих та достатніх електронних доказів та підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на судову практику Європейського суду з прав людини.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник адвокат Галушка В.В. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Адвокат Галушка В.В.. надіслав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі, апеляційні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 666820 від 16.04.2024 року; висновком тестування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вміст алкоголю за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 , результат 0.57% тест №179 від 16.04.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 з використанням спеціальних технічних засобів (Drager Alcotest 6820) від 16.04.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 згоден з результатами огляду на стан сп`яніння; долученим матеріалами відео фіксації правопорушення від 16.04.2024 року.

Крім того, у протоколі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 666820 від 16.04.2024 року ОСОБА_2 визнав факт вживання алкоголю та власноручним підписом на роздруківці спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 висловив особисту згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння .

На безперервному відеозаписі зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному розгляді не встановлено порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП зокрема щодо роз`яснення процедури та порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що посилається апелянт, як на підставу скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, адвоката Галушки В.В., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Галушки Василя Васильовича залишити без задоволення.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ