Справа № 309/2407/24
Провадження № 3/309/834/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №147396 від 22.04.2024 року вбачається, що 21 квітня 2024 року о 17 год. 40 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 172 прикордонного знаку спільно з офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу (з АДРЕСА_2 ) в межах контрольованого прикордонного району (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на відстані приблизно2000 метрів від лінії державного кордону України було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , здійснив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону із завданням перевірки контролю прикордонного режиму, а саме: відкрито ігнорував неодноразові вимоги щодо пред`явлення документів, що посвідчують особу у складі групи осіб .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» та п.10 «Положення про прикордонний режим» затверджений постановою КМУ №1147 від 27.07.1998року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2ст.185-10 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, вину у вчиненому правопорушенні визнає в повному обсязі.

Дослідивши в повному обсязі встановлені на підставі поданих доказів обставини, у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 185-10 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення.

Згідно ст.23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Пунктом 10 «Положення про прикордонний режим» громадяни України, іноземці та особи без громадянства на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №147396 від 22.04.2024р.,протоколом про адміністративне затримання від 21.04.2024 року,протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 21.04.2024року, рапортом ОСОБА_4 від 21.04.2024 року.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суддя доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».

При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП. Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого неповнолітнім ОСОБА_1 правопорушення, його особу та ступінь його вини, суддя, враховуючи положення ст. 13 КУпАП, вважає за можливе та достатнє для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових правопорушень, доцільним буде застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді попередження.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення суддею постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Керуючись ст.ст. 13, 24, 185-10, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.