ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Клецька Ю.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КпАП України та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, 05 серпня 2024 року о 02 год. 00 хв. в м. Кіцмань по вул. Незалежності, 113, ОСОБА_1 керував мото-транспортом "KAYA" б/н в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 2,44 проміле.

Адвокат Клецько Ю.С. у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 вважає зазначену постанову суду незаконною та такою що підлягає скасуванню.

На його думку постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував мототранспортом у стані алкогольного сп`яніння, результат 2,44 проміле, про те ці обставини належним

ЄУНСС №718/2599/24 Головуючий у І інстанції: Нагорний В.В.

Провадження №33/822/589/24 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП

чином не підтвердженні. Факт керування транспортним засобом та процес зупинки транспортного засобу на відео, яке додано до протоколу не зафіксовано.

Фрагмент відеозапису містить запис спілкування ОСОБА_1 та інших осіб в присутності працівників поліції, ОСОБА_1 було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, однак вказаний запис не містить дати фіксування події, не зрозуміло на який технічний запис здійснювалася дана фіксація. На відео не відображено чи погодився ОСОБА_1 з результатами огляду чи ні, з матеріалів справи слідує, що останній відмовився від підпису.

Даний відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не відображено процес зупинки транспортного засобу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише під час руху транспортного засобу.

Проте, як було встановлено судом, з відеозапису наявного в матеріалах справи, слідує, що момент зупинення транспортного засобу та керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом не зафіксовано.

Тобто, з долученого працівниками поліції відеозапису неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом, у зв`язку з чим, такий відеозапис є неналежним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненому, матеріали провадження містять певну неповноту та суперечності, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши апеляційну скаргу адвоката Клецька Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 та вислухавши його доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №182290 від 05.08.2024, яким встановлено, що 05.08.2024 о 02 год. 00 хв. в с. Кіцмань по вул. Незалежності, 113, гр. ОСОБА_1 керував мото-транспортом «KAYA» б/y в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія згідно чинного законодавства проводився в м. Кіцмань вул. Незалежності, 1, КНП «Кіцманська БЛІЛ», результат огляду 2,44 проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Так, даний протокол складено за наслідками подій, які відбулися з ОСОБА_1 , проте на думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості необхідні для правильного вирішення даної справи, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Зокрема, матеріалами адміністративного провадження встановлено, що 05.08.2024 о 00:57 надійшло повідомлення зі служби 102, що 05.08.2024 о 00:56 у м. Кіцмань вул. Лисенка, фельдшер ЕМД 25 бригада повідомила, що був доставлений водій мотоцикла ОСОБА_1 , який не впорався з керуванням внаслідок чого допустив перекидання, діагноз: ЗЧМТ, алкогольна інтоксикація. Фельдшер повідомив, що мотоцикл перебуває на місці ДТП без нагляду просить поліцію прибути, пацієнт перебуває в лікарні.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно довідки №92 КНП «Кіцманська БЛІЛ» вбачається, що о 01 год. 34 хв. 05.08.2024 проведено медичний огляд ОСОБА_1 для встановлення стану сп`яніння, відповідно до висновку стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю і результат 2,44 проміле.

Попри це, у своїх поясненнях ОСОБА_1 вину визнав, однак від надання будь яких пояснень в силу ст. 63 Конституції України відмовився.

Факт керування мотоциклом ОСОБА_1 не заперечував. Окрім того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №161494 від 05.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 керував мото-транспортом "KAYA" б/н без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.09.2023 на один рік.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Встановлено, що працівники поліції дотримались вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

У своїй апеляційній скарзі сторона захисту стверджує, що жодних належних доказів керування ОСОБА_1 мототранспортом в матеріалах справи немає, однак такі твердження апелянта є способом введення суд в оману, задля уникнення відповідальності його підзахисного за вчинене правопорушення. Окрім того, такі доводи адвоката не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та під час апеляційного розгляду і не спростовують факту керування ОСОБА_1 мототранспортом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

На думку суду вказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення ААБ №182290 від 05.08.2024 складений з порушенням вимог КУпАП, то суд до уваги їх не приймає, оскільки відповідно до п.2 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди.

Пунктом 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом у закладі охорони здоров`я, а неправомірні дії працівників поліції були предметом окремого оскарження в суді.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння такими, що ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Клецька Ю.С. - залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська