Справа №484/7133/23
Провадження № 33/812/111/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Голубенка Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Максютенко О.А. у приміщенні цього суду 30 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№581627 від 09 грудня 2023 р. водійка ОСОБА_1 09 грудня 2023 року о 00 год. 35 хв., рухаючись в м. Первомайськ по вул. Машинобудівній в районі будинку 125, керувала транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотеста Драгер або проїхати до медичного закладу відмовилася, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не з`явилася.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Голубенко Р.С. пояснив, що його підзахисна не визнає час, дату та місце зупинки працівником поліції її транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні допустимі докази. Просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неналежно дослідив докази у справі, надав їм невірну оцінку, у зв`язку з чим припустився суттєвої помилки під час прийняття рішення. Так, як вбачається із постанови суду, доказами по справі були: протокол про адмінправопорушення, відеозапис, наданий до протоколу, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09 грудня 2023 р. Вказаний відеозапис працівниками поліції проводився майже за рік до складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто події на відеозапису відбувалися у січні 2023 р., а не 09 грудня 2023 р. ОСОБА_1 вказує, що у січні 2023 року вона була зупинена працівниками поліції та працівник поліції змусив її сказати під запис на мобільний телефон про те, що вона випила коньяк, керуючи транспортним засобом, однак після того як вона покликала свого знайомого юриста на місце події, він роз`яснив поліцейським, що у них відсутні жодні докази керування нею транспортного засобу, а вказане відео не може бути доказом у справі про адмінправопорушення. Протоколу чи постанов про адміністративне правопорушення щодо неї того дня не складалося. Після ознайомлення з відеозаписом ОСОБА_1 звернулася до свого захисника, який в свою чергу звернувся до Управління патрульної поліції в Миколаївській області із запитом щодо надання йому інформації відносно адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 . З наданої інформації з`ясувалося, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 581627 від 09 грудня 2023 р. складено працівниками поліції відділення №4 Миколаївського РВП ГУНП в Миколаївській області. Проте, вказане відділення поліції знаходиться на відстані 200 км від м. Первомайськ, де було скоєно правопорушення. До того ж адвокат намагався отримати інформацію щодо особи, яка складала протокол, з`ясувати, чи наявний відеозапис із бодікамер поліцейських, який підтверджує, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення саме 09 грудня 2023 р., або хоча б підтверджували факт того, що особа, яка склала протокол, знаходилася 09 грудня 2023 р. у м. Первомайську Миколаївської області та повідомив про все це судді Первомайського міськрайонного суд, яка розглядала справу. Крім того, захисником Молдован В.А. подавались до суду клопотання про виклик свідків, які були зазначені у протоколі, та він звертав увагу суду, що це не ті особи, які були на відеозаписі. Однак, у задоволенні вказаних клопотань судом було відмовлено. ОСОБА_1 також зауважує, якими технічними засобами фіксувалось порушення. Питання застосування технічних засобів регулюється Законом України «Про національну поліцію» та наказом МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18 грудня 2018 р. № 1026. У вказаних нормативних актах чітко передбачено, які технічні прилади мають використовувати працівники поліції. Серед таких приладів відсутній смартфони. Проте до протоколу додавався відеозапиз із телефону без жодної можливості ідентифікувати час його здійснення, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним. На оптичному диску міститься обрізаний відеофайл і по якому неможливо відновити всі обставини події.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Голубенка Р.С., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки вона керував транспортним засобом, мала ознаки алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно викладених захисником в суді першої та апеляційної інстанцій пояснень ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі, не визнає.

Між тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 р. серія ААД №581627; який підписаний працівником поліції та свідками, і в якому зафіксовано, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 , яка мала явні ознаки алкогольного сп`яніння, 09 грудня 2023 року о 00 год 35 хвил. у присутності двох свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних вимірювальних засобів та у закладі охорони здоров`я (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 09 грудня 2023 року, в яких також підтверджено, що ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне порушення обставин відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі (а.с. 3, 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 грудня 2023 р., відповідно до яких ОСОБА_1 від огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовилася (а.с. 5, 6);

- відеозаписом з місця зупинки транспортного засобу, здійсненого поліцейським, з якого вбачається, що ОСОБА_4 як водій зупиненого транспортного засобу спілкується з поліцейськими, відповідаючи на їх запитання у присутності двох свідків, зокрема, підтверджує, що випила 50 г коньяку, сіла за кермо, щоби підвезти подружку (а.с. 10).

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, крім того нею підтверджено вживання алкогольних напоїв, а саме коньяку у кількості 50 грамів, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо твердження апелянтки про те, що події, які зафіксовані на долученому поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 р. серія ААД №581627, відеозапису в дійсності відбулися у січні 2023 року, апеляційний суд їх не приймає та вважає хибними.

Так, у наданому поліцейським відеозапису події дійсно відсутнє позначення дати відеозапису, однак те, що зафіксовані на ньому події щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення відбулися саме 09 грудня 2023 року, а не у січні 2023 року, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 р. серія ААД №581627, який також підписаний свідками, та їх письмових пояснень від 09 грудня 2023 року.

До того ж до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 р. серія ААД №581627, які направлялись до суду, долучені роздруківки фотографій посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 7) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8) із застосунку «Дія», доступ до якого, вочевидь, має лише ОСОБА_1 , якій належать вказані документи та застосунок, і доступ до якого сторонніх осіб не можливий, на яких видно, що дані застосунку оновлені 05 жовтня 2023 року о 9:45, а час фотофіксації 23:56. Тобто подія, під час якої працівником поліції були зроблені зазначені фотографії, не могла відбутися раніше 05 жовтня 2023 року, що спростовує версію ОСОБА_1 про те, що її було зупинено працівниками поліції у січні 2023 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеофіксація події правопорушення не відповідає вимогам закону та підзаконних актів, оскільки здійснені за допомогою смартфону поліцейського, а не нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Також, посилання в апеляційній скарзі на те, що наданий поліцейськими відеозапис є неповним, не відображає всього процесу, не є вмотивованими оскільки неповнота такого відеозапису не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 .

Щодо невідповідності осіб свідків, які підписали протокол, особам свідків, присутнім на відеозаписі правопорушення, то будь-якими доказами це не підтверджено, і, навпаки, спростовується наявними у справі письмовими поясненнями цих же свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно частини 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

Тому не можна погодитись із твердженням апелянта про невідповідність свідків при підписанні протоколу та на зробленому відеозаписі. До того ж при проходженні такого огляду їх присутність не є обов`язковою.

Після внесення змін у статтю 266 КУпАП за новою редакцією цієї норми участь свідків передбачена лише у разі неможливості застосування технічного засобу відеозапису.

Оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксований за допомогою засобів відеофіксації та у присутності двох свідків, таке відповідає порядку, визначеному статтею 266 КУпАП.

Посилання апелянтки на відсутність доказів керування нею автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються змістом пояснень ОСОБА_4 , зафіксованих працівником поліції на відеозаписі, про те, що вона керувала транспортним засобом, та письмовими поясненнями свідків.

Апеляційний суд зауважує, що відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Посилання апелянтки на те, що суд першої інстанції не надав їй та її захиснику можливості отримати відповіді органів поліції щодо факту перебування особи, яка склала 09 грудня 2023 року протокол про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2023 р. серія ААД №581627 (сержанта поліції ОСОБА_5 ), в цей день у м. Первомайськ, то до суду апеляційної інстанції захисником Голубенком Р.С. були надані відповіді на його запити Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 30 січня 2024 року, відділення №4 Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області від 08 лютого 2024 року, зміст яких не спростовує повноваження вказаної посадової особи органу патрульної поліції та факт складання протоколу.

Що стосується заперечень в апеляційній скарзі правильності зазначення адресів свідків, які вказані у протоколі, то ці відомості не мають правового значення , оскільки фактичне залучення вказаних осіб при складанні протоколу у справі підтверджено їх підписами у протоколі та поясненнях, а також змістом дослідженого судами відеозапису.

Крім того, ОСОБА_4 щодо перевірки фактів повноважень поліцейського на складання протоколу про адміністративну відповідальність клопотань до суду апеляційної інстанції не заявляла, користувалася послугами професійного правника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 09 грудня 2023 року транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна