Справа № 442/5046/24
Провадження №3/442/1389/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 жовтня 2024 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Медведик Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №822558 від 15.06.2024, ОСОБА_1 , 15.06.2024 о 09 год 40 хв в с.Новошичі Дрогобицького району, керував автомобілем марки «ВАЗ 2112» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , оглянувши протокол та додані до нього матеріали судом встановлено наступне.

З відеозапису події видно, як поліція переслідує автомобіль на досить великій дистанції, що не чітко видно його марку. Цей транспортний засіб повертає вліво і зникає з поля зору. Далі поліція під`їжджає до того місця і звертає за кут будинку, який виявився магазином. Автомобіль у нерухомому стані, водія за кермом нема. Трохи далі, на сходах стоять люди, в двері заходить чоловік, в темному одязі в ракурсі зі спини. На запитання поліцейських до двох жінок про цього чоловіка, вони відмовляються свідчити, дорікаючи що вже колись були свідками. В подальшій розмові особа заперечує як кермування цим автомобілем, так і будь-яке відношення до нього. Поліцейські виходять на вулицю та підходять до чоловіка, що сидить через дорогу під огорожею в дещо розслабленому стані та питають чи саме той мужчина, якого вони вивели з магазину приїхав на вказаному ними автомобілі. Той, не цілком володіє розумінням ситуації і на запитання відповідає: «А ви що до нього маєте ?».

Для з`ясування та відтворення послідовності подій в їх розвитку судом двічі викликалось в засідання як поліцейських, що були на місці події, так і згаданого свідка, однак ті не виявили бажання з`явитись до суду.

За таких обставин суду залишилось вирішити справу за наявними у ній доказами. Отже, докази безпосереднього керування транспортним засобом особою, вказаною у протоколі відсутні. Будь-якого зв`язку особи із транспортним засобом не встановлено. Пояснення розслабленого свідка складені не ним, з огляду на відмінність почерку тексту і зазначеного не каліграфічно нижче: «Поясненя вірно». Навідні питання поліцейського до цього свідка; три різні варіанти його підпису на бланку пояснення, навіть факультативно ставлять під сумнів вину особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд, який викладено у постанові 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Отже, будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, матеріали справи не містять.

Тобто, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

У рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.266, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Медведик Л.О.