Провадження 3/127/5786/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП.

24.06.2024 старшим інспектором ПОГ СПОГ ВВГ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Урбанським М.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428831. З даного протоколу вбачається, що «24.06.2024 близько 18 год. 00 хв. у м. Вінниця, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Маркет Плюс», що по вулиці 600-річчя, буд 9-Б, здійснив таємне викрадення слабоалкогольного напою «Рево» вартістю 50 гривень 50 копійок», тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними поштовими повідомленнями, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 12, 16, 23) Судом враховано, що день проставлення у поштовому відправлення відмітки про відсутність особи за місцем проживання, враховуючи при цьому повідомлення адреси безпосередньо цією особою, про що вказано в протоколі, є днем вручення судової повістки, зважаючи, що іншої адреси цією особою суду повідомлено не було. Таким чином, судом дотримано прав та процесуальних гарантій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторона самостійно повинна вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Клопотання про відкладення судового засідання від ОСОБА_1 не надходило. Причини неявки суду не повідомлено.

Такі дії ОСОБА_1 свідчать про явне ухилення від явки до суду. При цьому, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості забезпечити явку свого захисника до суду, надати письмові пояснення по справі, докази тощо. Явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами з метою уникнення відповідальності.

Судом враховано, що згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Проте, згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Клопотання про забезпечення та/або витребування доказів, виклик свідків тощо від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою настання адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП, полягає у вчиненні, зокрема крадіжки (таємного викрадення чужого майна).

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення характеризується прямим умислом та корисливою метою.

Судом встановлено, що 24.06.2024 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у магазині «Маркет Плюс» за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 9-Б, ОСОБА_1 здійснив крадіжку слабоалкогольного напою «Рево» вартістю 50, 50 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що діяння ОСОБА_1 має ознаки адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, оскільки вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становила 50, 50 гривень, що не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (1 514, 00 гривень * 0,5 = 757, 00 гривень).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428831 від 24.06.2024, а також іншими матеріалами справи.

Санкція ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення.

Водночас, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

У матеріалах справи містяться виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 № 12705 та № 18631, з яких вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

Таким чином, суд допускає, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій та керував ними, а також розумів протиправність вчиненого правопорушення.

Хоча судом й враховано, що нездатність особи за своїм психічним станом повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент вчинення правопорушення не є підставою для визнання такої особи неосудною, водночас дана обставина має бути врахована судом при визначенні покарання.

До вищевказаного висновку також дійшов Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 755/5059/19.

В Україні діє презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Крім того, ОСОБА_1 було відшкодовано в повному обсязі вартість викраденого слабоалкогольного напою, що підтверджується відповідною квитанцією від 01.10.2024.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому судом враховано, що законодавство не містить повного переліку малозначних правопорушень або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Однак можна зробити висновок, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. У кожному конкретному випадку орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, самостійно вирішує питання про визнання діяння малозначним.

Згідно із ст. 22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 24 КУпАП усне зауваження не відноситься до виду адміністративного стягнення, внаслідок чого підстави для справляння судового збору з ОСОБА_1 відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 22-24, 33-35, 37, 38, ч. 1 ст. 51, ст.ст. 221, 245-249, 251-252, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 51 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Суддя: