справа № 361/2957/24
провадження № 3/361/2161/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката Круглика В.В., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Броварського РУП ГУ НП у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 274871 від 08.03.2024 р., 08.03.2024 о 09 год. 02 хв. в м. Бровари по вул. Симоненка, 69 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що із складеним відносно протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки не порушував правила дорожнього руху, не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Прохав суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Круглик В.В. подав суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких зазначає, що працівниками поліції не дотримані вимоги щодо порядку проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерстваохорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. У протоколі працівники поліції вказують на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, однак доказів на підтвердження вказаному не надали. Як одну з підстав зупинки транспортного засобу працівники поліції послалися на Постанову КМУ(однак не зазначили яку саме), наказ коменданта (невідомо який та яке він має значення для працівників поліції) та п. №6 перевірка документів. Разом з тим, працівником поліції не вказано жодну ззаконних вимог для зупинки транспортного засобу передбачену в статті 35

Закону № 580-VIII від 2 липня 2015 року. Звертає увагу суду на те, що зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, не зважаючи не незаконність зупинки, ОСОБА_1 виконав вимоги працівника поліції та пред`явив посвідчення водія для встановлення особи, що не заперечується працівниками поліції на відео. На другому відео інспектор поліції Поліщук О. пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на приладі Драгер (6 хв. 20. сек, відеофайл - VID48F-00-0014), на що ОСОБА_1 не відмовляється. На 6 хв. 39 сек. інспектор самостійно приймає рішення про складання протоколу, без наявності відмови ОСОБА_1 (відеофайл - VID48F-00-0014). Крім цього, ОСОБА_1 погодився проходити огляд на стан сп`яніння і це зафіксовано на відео (10 хв. 48 сек, відеофайл - VID48F-000006-

). Однак, не зважаючи на це, інспектор ПП лейтенант ОСОБА_2 прийняв рішення, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту та притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Що стосується направлення до КНП Броварська БКЛ БРР БМР від 08.03.2024 року захист звертає увагу на те, що воно підписане невідомим інспектором (не той який підписав протокол) у невідомий час, також у направленні не вірно зазначено серія протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, ОСОБА_1 того ж дня звернувся до КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія», яка згідно висновку заповненому 15.03.2024 року на підставі самозвернення ОСОБА_1 08.03.2024 року встановлено відсутність ознак алкогольного сп`яніння. Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис не може бути прийнятий до уваги на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки з нього не можливо встановити за яких саме обставин було вчинено адміністративне правопорушення, не містить повної фіксації подій, що мали місце. Разом з тим, з відеозапису також не можливо встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між заявленим працівниками поліції порушенням ОСОБА_1 пункту ПДР та відповідно накладенням адміністративного стягнення. Відеозапис є неповним та змонтованим, та не відповідає вимогам законодавства України, а відтак не є належним та допустимим доказом та не свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Прохав суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його адвоката, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко визначає, що суб`єктом, на якого поширюється дія Правил дорожнього руху, зокрема, п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Разом з тим визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а роз`яснив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Враховуючи вище наведені норми, слід дійти висновку, що перебування особи біля транспортного засобу або в салоні такого транспортного засобу, не є фактом керуванням цим транспортним засобом. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необхідним саме зупинка транспортного засобу під час його руху інспектором поліції у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» або інші докази, які б беззаперечно вказували на це.

Крім того, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарський препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналізуючи зазначені положення КУпАП у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок та Інструкція), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, повинен проводитися працівниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з виявлення обґрунтованих ознак сп`яніння водія, потім відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп`яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я.

Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 08.03.2024 о 09 год. 02 хв. в м.Бровари по вул. Симоненка, 69 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 заперечив обставини, вказані у протоколі.

В ході розгляду справи досліджений відеозапис з бодікамер поліцейських, який розпочато о 09 год. 03 хв. 08 березня 2024 р. та триває 13 секунд, 09 год. 06 хв. в автомобілі сидить водій, йому пропонують пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та у в медичному закладі, на що водій просить повідомити йому причину зупинки, від проходження огляду не відмовляється. На прохання водія пред`явити посвідчення поліцейського та надати наказ командира, на підставі якого його автомобіль був зупинений, працівник поліції відмовляється.

Таким чином, при дослідженні відеозапису з боді-камери поліцейського, не знайшло свого підтвердження ні факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , ні наявність правових підстав зупинки транспортного засобу, а також відмова водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

З метою з`ясування обставин справи, двічі в судове засідання викликався інспектор ВРПП Поліщук О.М., який складав протокол про адміністративне правопорушення ААД № 274871 від 08.03.2024 р., а також інспектор ВРПП Почипець С.І., який складав направлення на огляд водія ОСОБА_1 . Однак, в судове засідання інспектори поліції Почипець І.М. та Поліщук О.М. не з`явилися.

Суд вважає правдивими пояснення ОСОБА_1 щодо того, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт підтверджується відповідним актом медичного огляду, проведеного у медичній установі КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» та відповідно до висновку 000981, складеного 08.03.2024 р. та акту медичного огляду від 08.03.2024 р., ознаки алкогольного сп`яніння відсутні, тверезий. Відповідні висновок та акт огляду надані на запит суду КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо не доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим та у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Скрипка