ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/542/24 Справа № 697/1274/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Скирда Б. К. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бовшика М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

С постанови судді вбачається, що 07 червня 2024 року о 22 год. 19 хв. в м. Канів, по вул. Героїв Дніпра, 35, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат 1,48‰. Тест № 3579. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Бовшик М.Ю. просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що розгляд справи проходив за відсутністю його підзахисного, крім того копія постанови йому не надходила.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, на які послався, що призвело до упередженості при прийняті рішення про притягнення особи до відповідальності.

Зазначає, що при складанні протоколу поліцейськими було порушено вимоги ст. 256 КУпАП, оскільки не були зазначені свідки вчинення адміністративного правопорушення.

Також, стверджує, що на відео, яке було додано до протоколу, взагалі не зрозуміло, хто саме керував транспортним засобом, факту зупинки теж не зафіксовано.

Зазначає, що поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 норми ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП, що є грубим порушенням закону.

Вказує на те, що з самого початку ОСОБА_1 заперечував факт керування, а з відео, на яке вказує суд, лише підтверджено факт його перебування в автомобілі разом з дитиною, з якою під`їхали до магазину в якості пасажирів.

Також вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не вручався.

Враховуючи наведені істотні порушення нормативно-правових актів щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що допущені при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 , вважає вище вказаний огляд не дійсним.

З цього приводу посилається на рішення ЄСПЛ, зокрема, «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України».

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 495012 від 07 червня 2024 року, в якому зазначені обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Результатом тесту на встановлення вмісту алкоголю від 07 червня 2024 року, здійсненого за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 на момент проходження тесту перебував у стані алкогольного сп`яніння (результат 1,48‰).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проведений за допомогою алкотестера Drager Alcotest 6810. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивний 1,48‰, тест № 3579. З результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 згідний, про що свідчить його підпис у вказаному акті огляду.

Відсутність даних про вручення ОСОБА_1 копії наведеного акту не перешкодило суду винести закону, обґрунтовану та мотивовану постанову. Внаслідок чого відповідне посилання захисника, як на окрему підставу для закриття провадження у справі, є безпідставним.

Також судом першої інстанції наданий аналіз відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що 07 червня 2024 року о 22.18 год. відеореєстратором з автомобіля патрульної поліції зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 2106, н.з. НОМЕР_1 , в м. Каневі по вул. Героїв Дніпра. Після чого, працівники поліції, зафіксувавши рух вказаного автомобіля, поїхали за ним, увімкнувши проблискові маячки червоного та синього кольору з метою його зупинки. На вказану вимогу, водій зазначеного автомобіля, зупинився. За кермом вказаного автомобіля, як встановлено пізніше, перебував ОСОБА_1 . Затим працівники поліції, встановивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан вживання алкогольних напоїв за допомогою спеціального приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 попередньо вказавши, що вжив алкоголь, погодився. Результат такого огляду виявився позитивний -1,48‰. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що перевищує допустиму норму, про що останній не висловив заперечень.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможними, оскільки вони були предметом судового розгляду, суд першої інстанції дав їм належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Суддею районного суду мотивовано критично оцінені показання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки з фактичних даних, що містяться у відеозаписах з нагрудних камер поліцейських випливає, що ОСОБА_1 не заперечував обставини керування ним транспортним засобом та власноручно поставив підписи в графах особи, відповідно до якої складався протокол.

За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим матеріали справи не місять даних, що водієм вказаного транспортного засобу була інша особа.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , через не роз`яснення тому прав.

З цього приводу слід зауважити, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, де наявні графи про роз`яснення йому ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП

Частина ч. 4 статті 256 КУпАП передбачає обов`язок особи, що складає такий протокол, роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

За таких обставин, відсутність зафіксованих даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У цій справі апеляційний суд виходить з того, що наведене апелянтом порушення права на захист не призвело до отримання доказів, в апеляційній скарзі не порушується питання про додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми pакону, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції приймав участь захисник Бовшик М.Ю., надавав відповідні доводи щодо заперечення винуватості ОСОБА_1 та підстав для закриття справи, котрі були належним чином розглянуті судами.

За таких обставин апеляційній суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 , яке могло бути підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Бовшику М.Ю. строк апеляційного оскарження постанови судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук