Справа № 466/9269/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/811/1430/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю ОСОБА_1 , його представника адвоката Оприска М.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Оприска Миколи Васильовича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2024 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, 26.08.2023 року о 15 год. 30 хв. год. м. Львові по вул. Миколайчука, 38, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу Drager Alcotest, прилад ARHK-0121, що підтверджується тестом №1590 від 26.08.2023 року, результат позитивний, 0,36 ‰. Отже, ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.9 А ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На зазначену постанову адвокат Оприско М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну скаргу задоволити, постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, тому він не може вважатися водієм у розумінні п.1.10 ПДР.

Наголошує про те, що судом першої інстанції проігноровано презумпцію невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та перекладено обов`язок доказування на ОСОБА_1 . Тобто за повної відсутності доказів тієї обставини, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , суд зробив висновок про наявність цієї обставини через недоведеність протилежного, що грубо порушує основні правові принципи.

Звертає увагу, що жодних відеозаписів, на яких було б зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, або виходив з-за керма у матеріалах справи немає. ОСОБА_1 не мав із собою посвідчення водія та на запитання поліцейського пояснив, що у той день за кермо автомобіля не сідав, тому посвідчення водія не потребував; транспортний засіб «Mersedes Benz Е320 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 належить саме іншому учаснику подій, ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ; свідкок ОСОБА_2 надав покази про те, що 26.08.2023 він був за кермом автомобіля «Mersedes Benz Е320 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідок ОСОБА_3 ствердила, що в той день, після 14 год. 00 хв., очікуючи на домовлену зустріч з ОСОБА_2 в подвір`ї будинків 36 та 38 по вул. Миколайчука у м. Львові, побачила як у подвір`я заїхав ОСОБА_2 на автомобілі «Mersedes Benz». Припаркувавши автомобіль з боку на узбіччі дороги, ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_4 вийшов з боку пасажирського місця.

Наголошує про те, що поліцейськими було свавільно проведено особистий обшук та обшук автомобіля. Однак при цьому автомобіль для огляду, в тому числі речі водія цього автомобіля, для огляду поліцейському надавав саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 який просто на вулиці розмовляв з іншим.

Стверджує, що ОСОБА_1 всупереч вимог КУпАП не було роз`яснено прав, зокрема, права на правову допомогу адвоката, підстав

та процедури проходження огляду на стан сп`яніння.Коли ОСОБА_1 стверджував, що не він був за кермом, поліцейський його

перебив та сказав:«за надання неправдивої інформації є кримінальна відповідальність...» файл «clip-1 .mp4», час 15:45:55 год. Тим самим, інспектор ввів в оману ОСОБА_1 щодо цілого ряду його обов`язків. Це призвело до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності та незаконності дій інспектора щодо складення протоколу.

Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Оприска М.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №56763 від 26.08.2023 року; результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alcotest, прилад ARHE-0121, що підтверджується тестом №1590 від 26.08.2023 року, результат позитивний, 0,36 ‰. Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено, що згадане твердження було предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Крім того, із оглянутого апеляційним судом відеозапису події вбачається, що свідок ОСОБА_2 працівнику патрульної поліції двічі підтвердив, що за кермом транспортного засобу марки «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_1 . І таке твердження ОСОБА_1 не заперечував. Більше того, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 суду взагалі не зміг пояснити чи були у свідка ОСОБА_2 , який перебуває із ОСОБА_1 . у товаристських відносинах, підстави оговорювати ОСОБА_1 .

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 та про те, що в матеріалах справи немає доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , апеляційний суд не бере до уваги, вважає необгрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 26 серпня 2023 року о 15 год. 30 хв. зафіксований протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №56763 від 26.08.2023 року та підтверджений оглянутим апеляційним судом відеозаписом із нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Твердження представника ОСОБА_1 адвоката Оприска М.В., про те, що інспектор патрульної поліції ввів ОСОБА_1 в оману щодо його обов`язків, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а отже суд ставиться до них критично і розцінює як спробу уникнути від адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Оприска Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ