ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1441/24 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження №33/807/730/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ярошенка О.О. в режимі відеоконференції, розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ярошенка О.О. на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 7 серпня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 27 лютого 2024 року о 06-05 годині, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення мови, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ярошенко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що суддя суду першої інстанції неправильно виклав пояснення ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні, оскільки останній не підтверджував факту відмови від проходження медичного огляду.

Зазначив, що під час знаходження ОСОБА_1 в медичному закладі в супроводі працівників поліції, останні не надали йому можливості здійснити свої фізіологічні потреби за зачиненими дверима, що і стало причиною конфліктної ситуації між ними. Після зазначеної події ОСОБА_1 з працівниками поліції повернувся до кабінету лікаря, де знов наголошував на своїх фізіологічних потребах. Проте, працівники поліції вивели його з кабінету та повідомили про складання відносно нього протоколу, який був ними і складений після їх повернення на місце зупинки транспортного засобу. Після складання працівниками поліції протоколу у відношенні ОСОБА_2 , останній разом із свідком події - ОСОБА_3 , якій було передано право керування транспортним засобом повернувся до то ж медичного закладу, де після завершення повітряної тривоги пройшов медичний огляд, результат якого негативний.

Вказує, що з долучених до матеріалів справи відеодоказів вбачається, що одне відео знято на боді камеру працівника поліції, а інші відео зафіксовані за допомогою мобільного телефону, внаслідок чого останні відеозаписи є недопустимим доказом у справі, про що місцевому суду надавалось відповідне клопотання. Крім того, відеозаписи події наявні в матеріалах справи не містять безперервної фіксації процедури огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, через що неможливо встановити обставини даної події та відсутня фіксація складання протоколу. Разом із цим, з відеозапису працівників поліції вбачається відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , поведінка його є адекватною, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 одразу пояснює, що бажає пройти вказаний огляд саме у медичному закладі.

Посилається на те, що вищевказаними відеозаписами події не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого медичного огляду.

Вважає, що оскільки відеозапис події не містить часу фіксації, що не дає можливості чітко визначити, коли саме ОСОБА_1 відпустили працівники поліції з місця зупинки, правильним бути вважати, що ОСОБА_1 дотримався двогодинного інтервалу з моменту, коли його відпустили до моменту проходження ним самостійного медичного огляду.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 самостійно виховує малолітнього сина, працює водієм, тому наявність права керування транспортними засобами для нього безпосередньої пов`язано із отриманням засобів для існування. Отже, наявність права керування транспортними засобами впливає на можливість матеріального забезпечення його малолітньої дитини. За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно.

У зв`язку з вищевикладеним, сторона захисту просить скасувати постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2024 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Повторно допитати у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 .

Окрім вимог щодо скасування даної постанови та повторний допит свідка ОСОБА_4 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Клопотання обґрунтовує тим, що апеляційна скарга подана стороною захисту 19 серпня 2024 року, тобто в перший робочий день, після 10 дня з дня винесення оскаржуваної постанови, який припав на вихідний день. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 7 серпня 2024 року, апеляційна скарга адвоката Ярошенка О.О. скерована до суду 19 серпня 2024 року, тобто в перший робочий день, після 10 дня з дня винесення оскаржуваної постанови, який припав на вихідний день. Із вищевикладеного випливає, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що в день події зазначеної в протоколі, він працював, пройшов медичний огляд. Проте, в ході здійснення ним службової діяльності з автівкої відбулися технічні несправності, він залишив даний транспортний засіб, сів до свого автомобілю та попрямував до своєї дитини. Додав, що алкогольні напої він не вживав. Вказав, що в закладі охорони здоров`я огляд на стан сп`яніння він не пройшов, оскільки він відчував біль в животі та йому було необхідно здійснити фізіологічні потреби. Зазначив, що спочатку йому не надавали дозвіл на здійснення фізіологічних потреб, згодом дозволили, проте наказали не зачиняти двері, внаслідок чого у нього відбувся конфлікт з працівниками поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ярошенко О.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Відмовився від вимог у задоволенні раніше заявленого клопотання про допит свідка.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката Ярошенка О.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Позиція сторони захисту, щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростована матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин зазначених у протоколі серії ААД № 885819 від 27 лютого 2024 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27 лютого 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 не проводився (а.с. 5);

- актом огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- відеозаписом події

- поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на Блок посту він відмовився (.а.с 7);

- розпискою ОСОБА_4 відповідно до якої, остання отримала під своє керування транспортний засіб ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_1 (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

На доводи сторони захисту про те, що відеозаписом події не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід зазначити наступне.

Так, відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції на блок-пості. Із змісту вказаного діалогу випливає, що працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній надає відмову. На запропонований працівником поліції огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 надав згоду. Далі зафіксовані обставини в закладі охорони здоров`я, де ОСОБА_2 намагається вийти з кабінету лікаря, посилаючись на фізіологічну потребу, на що лікар-нарколог зазначає, що йому вже була надана така можливість. Проте, ОСОБА_1 на неодноразові запитання працівника поліції, чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, ухиляється від відповіді. На запитання лікаря - нарколога чи буде ОСОБА_1 проходити медичний огляд на виявлення стану сп`яніння, останній ухиляється від відповіді та зазначає, що пройде огляд, коли виконає фізіологічну потребу та з ним будуть нормально спілкуватися.

Враховуючи вищевикладене, за результатами медичного огляду ОСОБА_2 було винесено висновок «відмова від медичного огляду» (а.с. 6).

Така поведінка ОСОБА_2 вказує, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду, та, як наслідок, уникнути відповідальності.

Вищевказаний медичний висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У вказаному висновку № 2702 від 27 лютого 2024 р. встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від медичного огляду, що підтверджується як матеріалами справи так і відеозаписом події.

Отже, у судді апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного висновку лікаря № 2702 від 27 лютого 2024 р. про відмову водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду та не виникає сумнівів щодо відмови з боку водія ОСОБА_2 пройти медичний огляд і, на переконання судді апеляційного суду, порушень щодо процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, якого згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП було доставлено до медичного закладу, не виявлено.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На доводи апеляційної скарги щодо дотримання ОСОБА_1 двогодинного строку під час проходження ним самостійного медичного огляду, суддя апеляційного суду зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменті встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря про те, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 27 лютого 2024 року о 11 год. 55 хв., з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак та навіть з часу складання протоколу та підписання його ОСОБА_1 , є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Також суддя апеляційного суду звертає увагу, що з доданого висновку, за відсутності акту медичного обстеження, не надається можливим встановити самостійного проходження ОСОБА_1 медичного огляду саме на стан алкогольного сп`яніння.

Одночасно слід відмітити, що у даному випадку вирішується питання саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і поважних причин такої відмови за матеріалами справи не вбачається.

Що стосується того, що відеозапис є не належним доказом у справі, оскільки зафіксований на мобільний телефон, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

Крім того, суддя зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ярошенка Олександра Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/1441/24