провадження № 3/361/5005/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2024 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , ФОП,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.10.2024 серії ВАД №244223 18.08.2024 близько 18-00 години за адресою: АДРЕСА_1 , «гр. ОСОБА_1 наніс удар в область ніг ОСОБА_2 за допомогою ременя, чим вчинив порушення п.п.12 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що він дійсно не правильно зреагував на неадекватну поведінку його восьмирічного сина ОСОБА_3 та вдарив його ременем, однак категорично заперечує вчинення відносно дитини домашнього насильства, так як це був одиничний випадок, після чого вони з сином поговорили, помирилися. Також пояснив, що на даний час він з дружиною вже тривалий час не проживає, однак дуже любить своїх дітей і допомагає дружині в утриманні їх двох синів, займається їх вихованням та розвитком, хлопці займаються спортом в футбольній секції. В той день Радіон перебував вдома у батька, ніяких конфліктів чи непорозумінь між ними не виникало, а ввечері син відмовився вечеряти, на зауваження відреагував неадекватно, вживав образливі слова, тому з метою виховної роботи ОСОБА_1 наніс удар ременем по нозі сина, про що дуже шкодує.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Процик Д.Г. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття даної справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 08.10.2024 серії ВАД №244223 складений з порушенням вимог чинного законодавства, з протоколу не вбачається факту перебування родинних відносин, що є обов'язковою кваліфікуючою ознакою ст. 173-2 КУпАП, у протоколі не вказано об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме чи було завдано шкоду здоров'ю потерпілої особи, в протоколі не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення (не вказано область та район), а сама фабула протоколу не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання викликалася заявник ОСОБА_4 , яка являється матір`ю потерпілого ОСОБА_2 , однак направлена на вказаний нею номер телефону судова повістка не доставлена з технічних причин у оператора мобільного зв`язку.

На підставі того, що законодавець передбачив скорочений термін розгляду справ зазначеної категорії, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність останньої. При цьому неявка ОСОБА_4 в даному випадку не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки на підставі ст. 129 Конституції України, суд, здійснюючи правосуддя повинен це зробити в розумні строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд наголошує, що об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції даної статті дій, та передбачає існування обов'язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, отже обов'язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є умисні дії або бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема завдання шкоди фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого.

Оскільки умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру та наслідки їх вчинення є обов`язковими елементами об`єктивної сторони, відповідні фактичні обставини підлягають обов`язковому детальному опису в протоколі, а також доказуванню в судовому засіданні.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Суд погоджується із зауваженнями адвоката Процика Д.Г. про допущення працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, недоліків, однак не зазначення в протоколі факту перебування потерпілої особи і правопорушника в родинних відносинах та не зазначення району та області територіальної адміністративної одиниці, де відбулася подія, не являється грубим порушенням вимог Закону, ці обставини були встановлені в судовому засіданні, а тому відсутні підстави визнати протокол недопустимим доказом.

Разом з тим, обставини, описані у протоколі та повідомлені ОСОБА_1 в судовому засіданні, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_4 , а також повідомлення начальника Дарницького УПП ГУНП у м. Києві про відсутність в цій події даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, дають підстави висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме фізичного насильства, оскільки в протоколі зазначено та підтверджено в судовому засіданні завдання малолітньому ОСОБА_2 його батьком ОСОБА_1 удару ременем в область ніг.

Разом з тим, суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції й законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення хоча й за своїм змістом є протиправною, винною дією, але не становить значної суспільної небезпеки, відомості щодо завдання потерпілому шкоди відсутні, на підставі чого суд приходить до висновку, що дане правопорушення є малозначним.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який вину частково визнав, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст.ст.22,173-2, 283 -285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.С.Сіренко