ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/23000/23

3/522/4482/24

18 грудня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 648872, 14.11.2023р. о 23 годині 22 хвилини, ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Carina», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Рішельєвській, 12 у м.Одесі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, відмовився.

На адресу суду надійшли заперечення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Горобець О.С. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 648872 від 14.11.2023 року складено з порушенням норм чинного законодавства, відображає відомості, які не відповідають дійсності, ґрунтується виключно на припущеннях, адже водій ОСОБА_1 14.11.2023 року під час керування транспортним засобом не перебував у стані наркотичного сп`яніння та після зупинки транспортного засобу наркотичні засоби не вживав, що підтверджується наявними матеріалами справи. Крім того, захисник зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження дійсного вживання ОСОБА_1 наркотичних або алкогольних засобів після зупинення його транспортного засобу поліцейськими або одразу після ДТП. Також, захисник зазначає, що безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається про нібито керування ОСОБА_1 автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та про відмову від проходження огляду, що прямо суперечить складу ч.4. ст.130 КУпАП. Відповідно, жодних дій, які б охоплювались об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, працівниками поліції зафіксовано не було, а тому і відомості про такі дії в матеріалах справи відсутні. Також захисником зазначено, що в результаті перегляду відеозаписів з порт отавних реєстраторів 470941 та 471071, які були долучені до матеріалів справи, встановити наявність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, можливим не вдається та жодних порушень ОСОБА_1 положень ст.130 КУпАП на них не зафіксовано, оскільки таких порушень у дійсності не було.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що доводи захисника, викладені у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення, підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заперечення захисника на протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, в даному конкретному випадку дії ОСОБА_2 не підпадають під ознаки п. 2.5 ПДР України за відсутності доказів причетності водія до дорожньо-транспортної пригоди, що є характерною ознакою ч. 4 ст. 130 КУпАП. Не долучено таких доказів і до матеріалів справи.

Наведене свідчить про те, що фабула адміністративного правопорушення, зазначена у протоколі, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки долучені докази по суті підтверджують відмову вказаної особи від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, суд зауважує, що положення ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за правопорушення, які відрізняються за своїм змістом і складом та містять різні кваліфікуючі ознаки і пов`язані із порушенням різних пунктів ПДР України.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства рф така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2 «відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.5 ПДР України», а тому не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, зазначаючи в своїй постанові інші конкретні обставини правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та неможливість перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Лагода