Справа № 502/2664/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - громадянина України; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого: АДРЕСА_1 та зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,

за ст. 185 КпАП України

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ВАД № 610082 від 28.11.2024 р., вбачається, що 27.11.2024 року о 14 годині 20 хвилини ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку 44 по вул. Б.Хмельницького в м. Вилкове висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, хватав працівників поліції за формовий одяг, відштовхував від себе, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 27.11.2024 р. знаходився у дворі будинку АДРЕСА_1 де допомагав батькам по господарству та побачив, що без дозволу до двору зайшли працівники поліції та одразу почали відносно нього без пояснень застосовувати фізичну силу шляхом нанесення ударів по голові. Через деякий час у нього вийшло втекти та викликати швидку допомогу. Після приїзду швидкої допомоги, він відмовився від госпіталізації. Згодом, йому стало зле, та він знову викликав швидку допомогу та був госпіталізований до Вилківської міської лікарні. Під час знаходження в лікарні до нього підійшли інші працівники поліції та почали також застосовувати фізичну силу відносно нього без поясненням причин. Згодом його відвезли до м. Кілія у відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області де також застосовували фізичну силу. Через деякий час його відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 та згодом забрали знову до Кілійського відділення поліції, де утримували до розгляду вищевказаної справи у суді. ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, вважає дії працівників поліції неправомірними, що остаточно підтверджує долучений ним відеозапис події. В зв`язку з викладеним просив провадження у відповідній справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вислухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, а також долучений за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відеозаписи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 185 КУпАП відповідальність за вчинення правопорушення настає за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.

Таким чином, для того щоб притягнути особу до відповідальності за ст.185 КУпАП необхідно, щоб були:

- законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків;

- злісна непокора.

При відсутності одного з зазначених складових - склад правопорушення відсутній.

З відеозаписів не вбачається, яку саме вимогу поліцейського не виконав ОСОБА_1 . Будь-яких вимог чи факту непокори з дослідженого відеозапису не вбачається.

З зафіксованої на відеозаписі обстановки вбачається, що співробітники поліції пройшли на територію земельної ділянки домоволодіння, де, як пояснив ОСОБА_1 , проживає його дядько. Саме ця особа висловлює на відеозаписі претензії з приводу непред`явлення документів, що посвідчують особу співробітниками поліції та вимогу залишити належну йому земельну ділянку.

Як зазначено в ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

А згідно з ч. 3 вказаної статті слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Доказів, що співробітники поліції правомірно проникли та перебували на території домоволодіння дядька ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Тобто доказів, які б дозволили стверджувати, що поліцейські перебуваючи на території вказаного домоволодіння мали право висувати законні вимоги, матеріали справи не містять.

Викликаний свідок ОСОБА_2 , письмові пояснення якого підтверджують факт початку вчинення непокори ОСОБА_1 , на вулиці, до суду не з`явився, на телефонні дзвінки для виклику не відповідав.

В самому протоколі не конкретизовано, які законні вимоги співробітника поліції ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, суддя відноситься критично до того, що дії особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП підпадають під склад адміністративного правопорушення в розумінні понять, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992року за №8 дії не можна розцінювати, як злісну непокору вимозі поліцейського.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при його розгляді в суді, не було встановлено яку саме злісну непокору було вчинено ОСОБА_1 і в чому конкретно вона полягала. А відтак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, не може бути визнаний беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у них данні не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Враховуючи викладене, суд зазначає що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП тоді як, виходячи з принципу змагальності сторін, саме держава, в особі уповноважених нею органів внутрішніх справ (Національної поліції), зобов`язана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, тому кваліфікація дій правопорушника за ст. 185 КУпАП не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, виходячи з викладеного суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.185, 251, 255 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников