Номер провадження: 33/813/2776/24
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко Максим Вячеславович, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 , 28.06.2024 року о 15 годині 10 хвилин, керував мопедом марки «Yamaha» д/н « НОМЕР_1 » по вулиці Миколаївська дорога в місті Одесі, не маючи права керувати таким транспортним засобом, будучи особою, яку протягом року, а саме постановою від 04.05.2024 року, вже було притягнуто за ч.2 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності, чим порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 33-34).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 26.09.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 37-43).

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга була подана з порушенням строку встановленого ст. 294 КУпАП та апелянтом не порушувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 48).

Усунувши наведені недоліки, 18.10.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., вдруге звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 51-57).

До апеляційної скарги також було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 10.10.2024 року (а.с.58-61).

24.12.2024 на електронну адресу Одеського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Сільченка М.В. надійшла заява про зупинення розгляду справи.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року, з посиланням на те, що він не отримував копії постанови від 04.05.2024 року, не був присутній під час розгляду справи та постанова була підписана не ним. Також вказує, що з метою з`ясування того, чи була така постанова підписана ОСОБА_1 , в адміністративній справі №501/3719/24 було призначено судову почеркознавчу експертизу.

З огляду на викладене, просить суд апеляційне провадження у цій справі зупинити до набрання чинності судовим рішенням в адміністративній справі № 501/3719/24.

В судове засідання, призначене на 25.12.2024 року о 10:30 год., учасники справи не з`явилися, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.78-89).

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, копія оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року була отримана ОСОБА_1 - 16 вересня 2024 року.

Вперше з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., звернувся 26 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку (а.с. 37-43).

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 10.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга була подана з порушенням строку, встановленого ст. 294 КУпАП, та апелянтом не порушувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 48).

Усунувши наведені недоліки, 18.10.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., вдруге звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 51-57). До апеляційної скарги скаржником також було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 10.10.2024 року.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Конвенції та практикою ЄСПЛ.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження, виходячи з наступного.

Дана справа вже призначалась до розгляду на 27.11.2024 року, на 12.00 год., однак за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Сільченка М.В. була відкладена на 25.12.2024 року, на 10.30 год., про що учасники справи були належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с.72-73, 81, 79-звор., 81, 83, 88), однак до суду не з`явились про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомили.

Аналіз змісту КУпАП дає підстави дійти висновку, що законодавець унормовуючи суспільні правовідносини, які підпадають під дію цього Кодексу, не передбачив інституту зупинення провадження під час розгляду та вирішення справ про адміністративні правопорушення.

Чинним КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо) (ст.277 КУпАП). При цьому адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч.4 ст.38 КУпАП).

Тобто КУпАП врегульовані питання зупинення провадження в справах про адміністративні правопорушення шляхом надання можливості суду зупиняти провадження в окремо визначених категоріях справ у конкретно передбачених випадках і законодавцем не віднесено до таких справ ті, що стосуються притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання апелянта на положення п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини.

Окрім того, за положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За ст. 294 КУпАП, на стадії апеляційного перегляду, апеляційний суд надає правову оцінку постанові суду першої інстанції у межах того обсягу доказів, які були предметом розгляду та перевірки суду на час ухвалення рішення у справі. Виключенням з цього правила можуть слугувати випадки, коли апеляційний суд визнає обґрунтованим ненадання нових доказів до місцевого суду або дійде висновку про необґрунтованість відхилення їх судом першої інстанції.

Порушуючи питання про зупинення провадження по цій справі, з посиланням про судовий розгляд в порядку адміністративного судочинства вказаної вище адміністративної справи, захисник фактично порушує питання про можливе (ймовірне) врахування у майбутньому судом апеляційної інстанції результатів її розгляду та нових обставин, які не існували на час розгляду судом першої інстанції цієї справи, та яким відповідно не була надана правова оцінка місцевим судом, що суперечить принципу законності та правової визначеності, та не узгоджується з положеннями ст. 294 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням параграфу 1 ст.6 даної Конвенції.

Справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді (під головуванням судді Сегеди С.М.) з 12.11.2024 року (а.с.65).

Відтак, зупинення провадження в справі про адміністративне правопорушення призведе до порушення розумних строків розгляду та тривалого перебування ОСОБА_1 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, зазначенні в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі доводи, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути підставами для його задоволення.

Щодо суті апеляційної скарги, то Одеський апеляційний суд зазначає, що дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиціями ч.ч. 2-4 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 інкримінується те, що він керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, будучи особою, яку протягом року, а саме постановою від 04.05.2024 року, вже було притягнуто за ч. 2 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а ПДР.

У відповідності до п. 2.1а ПДР, водій транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає у повторному протягом року керуванню транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113658 від 28.06.2024 року (а.с.1);

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №851814 від 04.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування 04.05.2024 о 20:20: за адресою с. Нова Дофінівка, проспект Центральний мопедом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом (а.с.4);

- довідку про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.2);

- довідку про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідно до якої, ОСОБА_1 станом на 28.06.2024 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.3);

- диск з відеозаписом (а.с.5).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на те, що останній, внаслідок порушення п.п. 2.1 а ПДР, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо не зазначення в оскаржуваній постанові технічного засобу, на який здійснено відеофіксацію події, а тому не може вважатися належним та допустимими доказом по справі, апеляційний суд зазначає таке.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113658 від 28.06.2024 року, в графі «до протоколу додаються» містить посилання на відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції №475880, 474482.

З наведених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , сидячи за кермом мопеда марки «Yamaha» д/н « НОМЕР_1 », жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом та фактично не оспорював таку обставину в апеляційній скарзі.

Само по собі незазначення судом першої інстанції в оскаржуваній постанові суду від 10.10.2024 року технічного засобу, на який було здійснено відеофіксацію та який було досліджено судом, жодним чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції та не робить відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції №475880, 474482, посилання на які містяться в протоколі, неналежним та недопустимим доказом по справі, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Доводи про необізнаність ОСОБА_1 щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №851814 від 04.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначене не впливає на наявність та зміст адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що не може надавати оцінку доводам в частині незгоди ОСОБА_1 із постановою про адміністративне правопорушення, серії БАД №851814 від 04.05.2024 (а.с. 4), якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки предметом розгляду даної справи є протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113658 від 28.06.2024.

Обставини незгоди ОСОБА_1 із постановою БАД №851814 від 04.05.2024 є предметом окремої перевірки в порядку іншого судочинства.

При цьому, враховуючи, що на момент винесення оскаржуваної постанови суду від 10.10.2024 року та на час апеляційного перегляду постанова БАД №851814 від 04.05.2024 є чинною та не скасована, у апеляційного суду відсутні сумніви щодо її законності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко Максим Вячеславович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко Максим Вячеславович, про зупинення провадження - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко Максим Вячеславович, залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда