Справа № 938/939/24
Провадження № 33/4808/983/24
Категорія ч. 2 ст. 204-1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, стягнуто судовий збір.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслав на адресу апеляційного суду апеляційну скаргу без клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги враховую наступне.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (пункт 22), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржену постанову винесено 20 вересня 2024 року, десятиденний строк для подання апеляційної скарги, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, триває до 30 вересня 2024 року включно.

Разом з тим, апеляційна скарга на постанову суду була надіслана ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» тільки 07 жовтня 2024 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана із значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Проте, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не просить про поновлення з тих чи інших поважних причин строку на апеляційне оскарження постанови судді, відсутнє і самостійне клопотання про таке.

З огляду на наведене, вважаю, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню особі, яка її подала, так як апелянт не заявляє клопотання про поновлення такого строку.

Звертаю увагу, що такому випадку доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 на постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло