Справа № 214/7189/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю:

захисника - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №110057 від 10.08.2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 10.08.2024 року о 00-20 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, по вул. Олексія Резніченка, біля будинку №107, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, що підтверджується тестом №1476 від 10.08.2024 року. Результат огляду 1,41 проміле. Правопорушення зафіксоване на нагрудні відеореєстратори 475377, 475456, 475188, 475198 та реєстратор Xiaomi. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Іоаніді Д.С. звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_2 зазначив, що відео з місця оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є фрагментарним, оскільки записане нарізкою з різних кадрів, що відображає упереджене ставлення інспектора поліції до ОСОБА_1 та порушує припис щодо безперервності здійснення відео зйомки на нагрудну відеокамеру після її активації протягом всього часу спілкування. Окрім того, захисник звертає увагу, що на відео не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . У зв`язку з викладеним, захисник просив провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, вважаю, що провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Так, в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд останнього з метою виявлення стану сп`яніння, довідка за результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння та відеозапис подій 10.08.2024 року.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші відомості, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. В підтвердження вини ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а сам факт визнання особою вини у його скоєнні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. Отже, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не може бути однозначно підтвердженим доданим до протоколу рапортом працівника поліції.

Окремо, суд звертає увагу на надані відеозаписи з бодікамер працівників поліції, використання яких передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 (далі - Інструкція), що були досліджені у судовому засіданні.

Так, відповідно до ст.31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозаписи.

У ст.40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

До того ж, у п.п.1 п.2 Розділу І Інструкції передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, аналізуючи приведені вище нормативно-правові акти, можна прийти до висновку, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення повинен бути безперервним. У іншому випадку, зокрема, відсутності частини відеозаписів або його переривання, його не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а.

Так, під час вивчення доданого до матеріалів справи відеозапису, судом встановлено, що він не є безперервним. На диску міститься вісім відеофайлів, по яких неможливо відновити всі обставини подій 10.08.2024 року за участю водія ОСОБА_1 . Зокрема, відсутній відеозапис за період з 01-18 години до 01-28 години 10.08.2024 року.

Окрім того, з переглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що вони не містять кадрів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Інші дані, в тому числі пояснення свідків, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем, в справі відсутні.

У зв`язку з викладеним, слід зазначити, що згідно п.2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити факт або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, вважаються закінченими з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено порушення співробітниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року.

Положеннями п.2.5 ПДР України закріплено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавець детально передбачив порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального засобу (алкотесту) або в медичному закладі.

Разом з цим, під час перегляду зазначених вище відеозаписів з бодікамер працівників поліції, судом було встановлено, що останніне роз`яснили ОСОБА_1 , що в разі незгоди з показниками газоаналізатора «Drager Alcotest» після проходження огляду на місці зупинки він має право пройти огляд в медичному закладі.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять достовірних відомостей про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі після проведеного огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. З відеозапису долученого до матеріалів справи, не встановлено, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності взагалі керувала автомобілем.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №110057 від 10.108.2024 року оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках цієї справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко