КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/3384/24
Провадження № 3/505/2381/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Подільського РУП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 на розгляд до Котовського міськрайонного суду Одеської області з Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024, матеріали судової справи № 505/3384/24 передано для розгляду судді Дзюбинському А.О.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним і тим же суддею одночасно, вказані справи слід об`єднати в одне провадження.

Відповідно до протоколу серії ВАД №166313 від 05.08.2024, зазначено наступне: «…17.07.2024 о 20 години 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , ухилилась від належного виконання батьківських обов`язків, щодо належного виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 17.07.2024 о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: по бульвар Бірзульський, м. Подільськ, Одеська область, кидала камінням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та влучила у її мобільний телефон « НОМЕР_1 », виражалась на її адресу нецензурною лайкою, чим скоїла адміністративне правопорушення не досягнувши віку адміністративної відповідальності. В зв`язку з чим адміністративний протокол складено стосовно ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП…».

Відповідно до протоколу серії ВАД №166380 від 05.08.2024, зазначено наступне: «…31.07.2024 біля 20 години 20 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 , ухилилась від передбачених законодавством батьківських обов`язків, щодо належного виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання перебуваючи по вул. Черняховського, м. Подільськ вчинила сварку з ОСОБА_4 , 1999 року народження, під час якої виражалась на її адресу нецензурною лайкою, чим скоїла адміністративне правопорушення не досягнувши віку адміністративної відповідальності. В зв`язку з чим адміністративний протокол складено стосовно ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП».

30.10.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Дрогобецької Т.Ю. до суду надійшли письмові заперечення стосовно протоколів: серії ВАД №166313 від 05.08.2024 та ВАД №166380 від 05.08.2024 про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Їй були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дрогобецька Т.Ю. у судовому засіданні посилалась на обставини викладені у поданих нею письмових запереченнях на вказані протоколи зазначила, що вони не погоджуються з протоколами про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП. Обставини викладені в Протоколах не відповідають дійсності. Оскільки ані в протоколах, ані в наданих поясненнях не зазначено в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не ухилялась та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 . Батьківські обов`язки ОСОБА_1 виконуються належним чином, дитина забезпечена необхідним, вона надає дитині достатню увагу, виховує доньку, контролює навчальну діяльність дитини у навчальному закладі, додатково ОСОБА_5 відвідує приватну школу де вивчає англійську мову та займається волейболом, мати відвідує батьківські збори, турботливо відноситься до стану здоров`я дитини.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи її представника адвоката Дрогобецької Т.Ю, дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП викладена у Протоколі, не відповідає тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 .

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченої статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП.

Відповідно до коментованої статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складений протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Частиною першої статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, із виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення деяких умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 ст. 184 КУпАП, виникає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків забезпечення щодо деяких умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція сформульована в ч. 1 ст. 184 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення деяких умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилася зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно відбувається таке порушення.

Диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків, відтак для притягнення особи до адміністративної відповідальності за зазначеною статтею, необхідно з`ясовувати, чи особа порушила норму спеціального закону, в чому саме сталися ці порушення, повинно бути доведено, що саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 і яким законодавством передбачено їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а вважається невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення деяких умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.98 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охопити) закони України, чинні міжнародні договори України, згоди на обов`язковість яких надано Верховній Раді України, а також підтвердити Верховну Раду України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України законів України.

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в душі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьків своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має напрямок на розвиток її особистості, поваги до прав, свободи людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, світу, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 9 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 при складанні протоколу про адміністративні правопорушення в ньому зазначаються, зокрема в графі «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам згідно з адміністративним правопорушенням, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

З огляду на викладене, виходячи із аналізу зазначеного законодавства, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення: ВАД № 166313 від 05.08.2024, старшим інспектором СЮП ВП Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Сітарчуком Р.О. та ВАД № 166380 від 05.08.2024, старшим інспектором СЮП ВП Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Чебан О.А. не була вказана норма матеріального права, яка порушена, не було конкретизовано, у який спосіб ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки та які саме обов`язки не виконала. Тобто інспектором не розкрито суті адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного рішення. справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у порушенні вимог ст. 251 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Не встановлено свідків, які підтвердили б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може обґрунтовуватися лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Протоколи не містить беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 в тому діянні, які ставиться їй в вину, тому не являють собою імперативний факт доведеності її вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, яка притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom), п.161, Series A заява № 25).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В розумінні статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення може прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тільки поза розумним сумнівом, тобто фактично за відсутності сумніву.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, суддя доходить висновку про необхідність закриття провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, за відсутністю доказів події та складу вказаних правопорушень у діях ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 184 ч.1, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 268, 278, 280, 283 285, 287, 291, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справу №505/3384/24 провадження № 3/505/2381/2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з справою №505/3385/24 провадження № 3/505/2382/2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та присвоїти справі спільний №505/3384/24 провадження № 3/505/2381/2024

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом внесення апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови виготовлений протягом трьох днів.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ