Номер апеляційного провадження 33/824/6072/2024
Суддя суду першої інстанції Левко В.Б.
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

24 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі за статтею 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на день розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Накладено на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом встановлено, що 15 червня 2024 року о 22 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 по вул. Є. Сверстюка,1 в м. Києві не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» н/з НОМЕР_3 та автомобілем «Hyndai Sonata» н/з н/з НОМЕР_4 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, 15 червня 2024 року о 22 год 30 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 по вул. Є. Сверстюка 1 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у кабінеті лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністюв його діях складу адміністративного правопрушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що протокол про адміністративне правопрушення є неналежним доказом про винність особи та за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у спрві.

На думку апелянта, направлення, яке долучено до матеріалів справи також є недопустимим доказом, його не було вручено особі, оскільки проходження огляду в медичному закладі пропонуєтья поліцейським не лише усно. В даному випадку з відеозапису не вбачаєьться, що поліцейський вручав особі письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Також і рапорт поліцейського не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, відеозапис, який повинен бути безперервним, що в даному випадку зроблено не було і відеозапис є неповним.

Ознаки, які вказані у протоколі не було на камеру зафіксовано і не перевірено працівниками поліції їх наявність чи відсутність. Особі не вказали які у неї ознаки сп`яніння, підстави проходження огляду та наслідки відмови. Не зафіксовано роз`яснення особі ст. 268 КУпАП, не попереджено особу про ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».

Таким чином, на думку апелянта, працівниками поліції було порушено процедуру складання адміністративного матеріалу, що є підставою для закриття проваження у справі.

Оскаржуючи постанову судді у повному обсязі і заявивши вимогу про скасування постанови у повному обсязі, апеляційна скарга не містить будь -яких доводів щодо незаконності постанови судді в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністативного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялисяналежним чином. Суд вважав за можливе, розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення, які складені у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містять усі необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України внаслідок чого сталася ДТП; відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження;

- відеозаписом з нагрудних бодікамер №473599, №470672, доданим до матеріалів, де зафіксовано обставини події та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння,

- поясненнями свідків;

Відповідно до схеми ДТП, яке мало місце по вул. Є. Сверстюка, 1 в м. Києві у автомобіля «Toyota Camry» н/з НОМЕР_3 зафіксовано пошкодження задньої лівої фари, заднє ліве крило, стойка, колесо ліве заднє, у автомобіля «Hyndai Sonata» н/з НОМЕР_4 пошкоджено передній бампер, радіаторна решітка, рамка ДНЗ та номер, у автомобіля «Subaru Impreza» н/з НОМЕР_2 задній та передній бампер, ліва частина, права частина автомобіль на даху (перекинувся внаслідок ДТП).

Зазначене у своїй сукупності свідчить про порушення водієм автомобіля «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, а отже і наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У схемі місця ДТП, ОСОБА_1 поставив свій підпис, будь-яких зауважень, заперечень не зазначив.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 15.06.2024 транспортним засобом марки «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 , за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд оцінює критично та вважає, що такі твердження ОСОБА_1 спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєні правопорушення та їх наслідків.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши у чіткій відповідності з встановленою законом процедурою наявність усіх складових адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначена суть адміністративного правопорушення, тобто у даному випадку дії особи, які відповідають диспозиції статті 124, частині першій статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначених правопорушень.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейских, долученого до справи, який хоч і не є безперервним, проте на ньому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 повідомив, що згідний пройти огляд, однак тільки у медичному закладі та у медичному закладі останній відмовився від проходження такого огляду.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 , підтверджують також поясненнями свідків, які були учаснками дорожньо-транспортної пригоди та повідомили поліцейським, що саме з вини ОСОБА_1 відбулося ДТП.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 , показав, що винуватцем аварії 15.06.2024 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка був водій автомобіля «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 , який був лисий у білій футболці, середнього зросту та після вчинення ДТП намагався втекти з місця пригоди та його наздогнав пасажир автомобіля «Toyota».

Свідок ОСОБА_3 показала, що 15.06.2024 рухаючись на автомобілі «Toyota Camry» по вул. Сверстюка в м. Києві, на світлофорі стояла в другому ряду, коли загорівся червоний сигнал світлофора, зупинилася, плануючи здійснити поворот праворуч. Автомобіль «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 здійснив удар в задню частину її автомобіля та перекинувся. Вийшовши з автомобіля, побачила також автомобіль «Hyundai» н/з НОМЕР_4 , який також став учасником ДТП. З автомобіля, який спричинив ДТП вибіг лисий чоловік у білій футболці, середнього зросту. Знайомий, який їхав разом із нею в її автомобілі наздогнав водія «Subaru Impreza» н/з НОМЕР_2 та передав його поліції.

Свідок ОСОБА_5 показав, що біля станції метро «Лівобережна», після того як сталася ДТП водій автомобіля «SubaruImpreza» н/з НОМЕР_2 почав тікати з місця ДТП, він наздогнав його, затримав та передав поліцейським.

Такі пояснення свідківузгоджуються із наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 304754 від 15.06.2024вбачається, що 15 червня 2024 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номер НОМЕР_2 , був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_5 і транспортним засобом «Hyndai Sonata»,державний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б), 12.1 та п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №304753 від 15.06.2024 вбачається, що 15 червня 2024 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у кабінеті лікаря нарколога, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

На підтвердження такого обвинувачення уповноваженою особою органу поліції суду надано відеозапис з місця ДТП.

Відповідно до відеозапису, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою, зазначивши про те, що проходитиме огляд у медичному закладі.

З урахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд відхиляє, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується записом з нагрудної бодікамери поліцейського. Окрім того на вимогу ОСОБА_1 його було доставлено працівниками поліції до медичного закладу, де він також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Отже, доводи апеляційної скарги щодо тієї обставини, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд є неспроможними.

Таким чином відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Доводи апеляційної скарги у тому, що у поліцейських були відсутні підстави вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають обставинам справи, зібраним по справі доказам та не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки вінбув зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КупАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають встановленим законодавством вимогам та є належними доказами у справі.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 251, 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду відеозапис з місця пригоди на предмет його достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати його як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці відеофайли містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці відеофайли підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, ці відеоматеріали містять дані і про роз`яснення водієві наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відсторонення від керування автомобілем.

Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиттям відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою невиконання ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Усі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень.

Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку вказаним доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють вказані правовідносини та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, він скої ДТП та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки та їх мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні пунктів 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є доречним, оскількицеповністю відповідає встановленим судами першої і апеляційної інстанції обставинам справи, які повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, що йому інкримінуються.У суда апеляційної інстанції відсутні будь-які сумніви у винуватості ОСОБА_1 у скоєнні вказаних правопорушень.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Такі доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, проте висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаних правопорушень не спростовують.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги норм матеріального та процесуального права.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами пояснень та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином мотивованою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 2.3 б), 12.1, 13.1 , 2.5 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дніпровського районного сдуду м. Києва від 18 листопада 2024року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись статею 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач