справа № 631/1934/24
провадження № 3/631/850/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки села Новоолександрівка Межівського району Дніпропетровської області, громадянки України

(ID паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 28.08.2021 року органом 6347),

реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

яка не працює, зареєстрована та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративні правопорушення (серії ВАД № 031504), складеного 23.12.2024 року інспектором ЮП СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., убачається, що ОСОБА_1 не займається вихованням свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який о 20 годині 00 здійснив дрібне хуліганство за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: в селищі Нова Водолага по вулиці Енергетична, будинок № 1, зі знайомим проник в складське приміщення, зірвавши замки, чим порушено приписи статті 150 Сімейного кодексу України, за що передбачена відповідальність частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушниця ОСОБА_1 до судді не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не повідомила, заяви про відкладання розгляду справи не надала.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серія ВАВ № 031504), складеного 23.12.2024 року інспектором ЮП СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2).

З рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Товстика О., зареєстрованого 15.12.2024 року під № 3167 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), останній доповів начальникові відділення підполковнику поліції Глущенку Аркадію про те, що 15.12.2024 року о 19 годині 46 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення про те, за адресою: вулиця Енергетична, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківського району Харківської області,- охорона та безпека по приїзду виявили проникнення до приміщення (а. с. 3).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного 15.12.2024 року Старшим ДОП СВГ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майором поліції Булгаковим О., ОСОБА_3 , попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробив заяву, в якій зазначив, що 15.12.2024 року близько 20 годині 00 хвилин невідомі особи прийшли на територію ТОВ «УПТК», зірвали замки та влізли до складського приміщення, пошкодивши охорону сигналізацію (а. .с 4 - 5).

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 15.12.2024 року убачається, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,- та має приміщення, розташоване за адресом: АДРЕСА_1 . 15.12.2024 року близько 20 годин 20 хвилин йому зателефонувала охорона фірма та повідомила, що в його приміщенні спрацювала сигналізація. Приїхавши до свого складського приміщення, він помітив, що дверні замки на вхідних дверях складського приміщення пошкоджені, а всередині помітив двох неповнолітніх хлопців (а. с. 6 7).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 15.12.2024 року він мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,- та того дня разом з ОСОБА_2 вони вирішили піти до складського приміщення. ОСОБА_2 підійшов до вхідних дверей складського приміщення двері, які були відкриті, а другі двері він відкрив поштовхом, й вони проникли всередину, де нічого не чіпали. Провину визнає в повному обсязі, та більше такого робити не буде (а. с. 8 - 9).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 15.12.2024 року убачається, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,- та того дня разом з ОСОБА_6 вони пішли гуляти й вирішили піти до складського приміщення, про яке їм розповів ОСОБА_7 . Зайшовши на територію, він відкрив двері до складу, які були не зачинені, а потім з силою потягнув інші двері, на яких висів навісний замок, той під зусиллям зламався, тому вони разом з Байрачним зайшли всередину та піднялися на других поверх, де побачили та почули як спрацювала сигналізація. Вони намагались втекти, натомість почули, що до приміщення зайшли якісь чоловіки, а тому вони сховались, однак під час огляду території, поліцейські їх знайшли та зателефонували батькам (а. с. 10 - 11).

Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_3 ), виданого 02.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 02.09.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 108 та його батьками зазначені громадяни України: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії НОМЕР_4 ), виданого 24.07.2021 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків), громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець селища міського типу Нова Водолага Харківської області, та громадянка України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка села Новоолександрівка Межівського району Дніпропетровської області, 24.07.2021 року зареєстрували шлюб, про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 33. Прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 » (а. с. 14).

Частина 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачена цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами 3 або 4 статті 173-4 цього Кодексу, та тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють.

При цьому згідно із змістом статті 173 зазначеного кодифікованого акта проступком вважається дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відтак, неповнолітній ОСОБА_2 , який досяг віку 15 років, заліз в складське приміщення, зірвавши замки, а тому вчинив адміністративний проступок, відповідальність за який передбачений статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність винної, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 3 статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 50 х 17,00 гривень = 850,00 гривень.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні проступку, передбаченого частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді попередження, слід вирішити питання про стягнення з неї й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 року, з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з неї слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3028 гривень = 605,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 року,і частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 3 статті 184, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко