Справа № 615/2256/24
Провадження № 3/615/740/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Левченко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

У протоколі серія ВАД №255887 від 04.12.2024 року складеного інспектором СРПП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Марущенком Р.В., зазначено, що 04.12.2024 року о 07 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно давав стусани, штовхав свою дружину ОСОБА_2 , чим не виконав терміновий заборонний припис від с про зобов`язання та заборону в будь-який спосіб контактувати з пождалою особою ОСОБА_2 , чим вчинив повторно протягом року домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що вину не визнає та просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, розгляд справи проводити за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

На підтвердження вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення від 04.12.2024 року серії ВАД №255887;

- рапорт працівника поліції від 04.12.2024 року;

- протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_2 від 04.12.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.12.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.12.2024 року;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.12.2024 року;

- терміновий заборонний припис від 04.12.2024 року серії АА №249364.

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя враховує, що посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Так ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак в матеріалах справи відсутні та співробітниками поліції не надані докази та відомості про судове рішення, яке станом на 04.12.2024 року на набрало законної сили, згідно якого ОСОБА_1 протягом року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 чи 2 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у протоколі, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за умов, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, підстави для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП матеріалами справи не доведені.

Те, що правопорушення вчинено повторно має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органами Національної поліції.

Згідно із п.3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».

Крім цього, поліцейський в протоколі серія ВАД №255887 від 04.12.2024 року посилається порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису від 02.12.2024 року, який до протоколу про адміністративне правопорушення не долучений.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 266, 279 - 280, 283 - 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя А.М. Левченко