Справа № 703/4770/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю секретаря судового засідання Харченко М.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Соколова В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26 серпня 2024 року близько 06 години 47 хвилин на 74 км а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань керував автомобілем «Scania G420», номерний знак НОМЕР_2 , з причіпом «Spitzer», номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, виражене поблідніння шкіри обличчя) і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що в той день, коли його зупинили працівники поліції, він був втомлений. Ніяких наркотичних засобів він не вживав. Працівники поліції дійсно запропонували йому проїхати до медичної установи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не міг залишити на дорозі транспортний засіб, бо в ньому перебував цінний вантаж. Крім того, його керівництво вимагало доставити вантаж вчасно, інакше на нього буде накладено великий штраф. У його письмових поясненнях написано, що він не заперечує факту вживання наркотичних засобів, однак він такого не говорив, а протокол і письмові пояснення він підписав нечитаючи.

Захисник ОСОБА_2 пояснив, що його підзахисний 26 серпня 2024 року на автомобілі з причіпом віз комбікорм на елеватор загальною вартістю 300 000 грн. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння в іншому місті, а автомобіль залишити на дорозі. Водночас, керівництво товариства, де працює його довіритель, заборонило йому залишати автомобіль без нагляду. А тому, на думку захисника, ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальнсіть в межах наведеної справи.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як встановлено ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом МВД, МОЗ 09.11.2015 № 1452/735, визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння) та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, з огляду на вищевказане, законними вимогами працівника поліції про необхідність проходження медичного огляду до особи, що керує автомобілем, є підтверджені доказами ознаки наявності наркотичного сп`яніння.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання своє провини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 000299 від 26.08.2024, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачається, що ОСОБА_1 26 серпня 2024 року близько 06 години 47 хвилин на 74 км а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань керував автомобілем «Scania G420», номерний знак НОМЕР_2 , з причіпом «Spitzer», номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, виражене поблідніння шкіри обличчя) і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- рапортом поліцейського СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 26.08.2024, відповідно до якого 26.08.2024 о 08:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в с. Ротмістрівка Смілянського району на 74 км а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань зупинили вантажівку Сканія, р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , котрий має ознаки наркотичного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння зіниці очей не реагують на світло, явно виражене тремтіння пальців рук, занадто збуджений, було направлено для проходження відповідного огляду, однак він відмовився, про що зазначив самостійно та засвідчив власним підписом;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 26 серпня 2024 року, згідно з якими в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. Його повідомили про відповідальність за ст.130 КУпАП;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи ОСОБА_5 та його захисника щодо того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують посилання в статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Так, обґрунтовуючи дії ОСОБА_1 станом крайньої необхідності, захисник посилався на те, що ОСОБА_1 перевозив товар вартістю орієнтовно 300 000 грн., який не міг залишити без нагляду на трасі, забороною керівництва на це, а також на можливе застосування штрафних санкцій у разі невчасного доставлення товару до місця призначення.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 дійсно мотивував свою відмову пройти медичний огляд тим, що везе товар, який не може залишити без нагляду і тим, що товар необхідно доставити вчасно. Водночас, з цього ж відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом і всіляко намагались встановити у нього особу, яка має можливість забрати автомобіль та вантаж.

Отже, ОСОБА_1 міг пройти медичний огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки був відсторонений від керування транспортним засобом. Процесуальна поведінка останнього свідчила про те, що він, як водій, будучи обізнаним з приводу процесуальних прав та ймовірних правових наслідків, відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

Суд також враховує те, що жодного документального підтвердження того, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , взагалі був який-небудь вантаж, який слід було доставляти, ним не надано. Очевидним є й те, що у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, поліцейські не могли дозволити водію продовжити керувати транспортним засобом.

Враховуючи наведене, суд не розцінює керування транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , як крайню необхідність, при обставинах, зазначених ним та його захисноком. Судом не встановлено, що небезпека не могла бути усунена іншим шляхом та була єдиним засобом від небезпечних дій. Окрім того, не було встановлено й необхідності використання саме транспортного засобу особисто ОСОБА_1 , а не іншим можливим чином, в тому числі іншою особою.

Суд зважує й на те, що правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій, який керує з явними ознаками наркотичного сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому, зазначені ним та його захисником обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Суд уважає, що доказами, дослідженими у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування у передбаченому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з довідкою відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській ОСОБА_1 19 травня 2022 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_5 .

Оскільки санкція статті є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суд уважає за необхідне накласти на нього штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., оскільки судом не встановлено підстав для його звільнення від сплати цього збору.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 130, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605,60 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлений 07 жовтня 2024 року.

Суддя І.Я. Биченко