КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/5535/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Голубничого О.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Голубничого Олега Ігорович в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 8 вересня 2024 року о 00.31 год. за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 50, керував транспортним засобом «Skoda Roomster» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку під запис на бодікамеру № 476654 та № 477745, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

7 листопада 2024 року безпосередньо до суду першої інстанції захисник Голубничий О.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи поважність причин пропуску тим, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував у паперовому вигляду, проте, у застосунку «Дія» 31 жовтня 2024 року надійшло повідомлення, що у справі винесено рішення. 4 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, і означена дата була останнім днем подання апеляційної скарги. З огляду на те, що на ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписами, підготовки апеляційної скарги витрачено певну кількість часу, зважаючи на завантаженість, апелянтом апеляційна скарга подана 7 листопада 2024 року, тобто з пропуском строку у три дні.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 7, 245, 251, 252, 266 КУпАП, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 7 листопада 2015 року № 1395, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, ст.ст. 62, 129 Конституції України, судову практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, судове рішення прийнято з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а зафіксовано сам процес спілкування працівників поліції з ним. При цьому, факт перебування ОСОБА_1 на сидінні водія та факт виходу з автомобіля зі сторони водія не свідчить про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом під час руху. На відеозаписах такого не зафіксовано, як і не підтверджено будь-якими іншими наявними в матеріалах справи доказами. Окрім того, як зазначає захисник, з відеозаписів не зрозуміло, скільки часу знадобилось поліцейським наздогнати автомобіль, та скільки часу вказаний автомобіль вже перебував без руху.

Також, захисник вказує, що факт того, що двигун автомобіля був увімкнений, теж не доведено жодним достовірним, належним та допустимим доказом, адже, судячи з того ж таки відеозапису, звук двигуна, який чутно на відео, - це звук заведеного двигуна автомобіля працівників поліції, коли працівник поліції проходить повз капот свого службового автомобіля. Інші характерні звуки, пов`язані з відкритими дверцятами та підсвітка в автомобілі, - відтворюються автомобілем і тоді, коли ключ перебуває в запалюванні, проте автомобіль ще не заведено.

Таким чином, на переконання апелянта, посилання суду на відеозапис, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки вказаний відеозапис не доводить тих фактів, на які посилається суд в оскаржуваній постанові, визнаючи вину ОСОБА_1 .

Окрім того, захисник звертає увагу, що досліджуваним відеозаписом зафіксовано факт того, що дружина ОСОБА_1 на відеокамеру під відеозапис підтвердила факт її перебування за кермом. При цьому, суд першої інстанції не надав вказаним аргументам жодної оцінки, здійснивши однобічну та необ`єктивну оцінку таких доказів як відеозапису, що також свідчить про незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення.

Також захисником звертається увага, що судом не вірно встановлено обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він відмовився з мотивів того, що не він перебував за кермом, не він керував транспортним засобом, що, у свою чергу, підтвердила і його дружина, яка перебувала за кермом, що відображено на відеозапису.

Апелянт зазначає, що для притягнення водія до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог Правил дорожнього руху має бути встановлений факт керування в стані сп`яніння або факт відмови водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп1яніння, зокрема, і у закладі охорони здоров`я, задокументовані у встановленому законом порядку.Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 серії ААД № 860859 від 8 вересня 2024 року, складався без присутності свідків, про що зазначено у наведених документах, а лише із застосуванням відеозапису фіксації, начебто, вчиненого ОСОБА_1 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є достатнім для фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до п. 6 Інструкції № 1395, ч. 2 ст. 266 КУпАП. У такому разі, як зазначає захисник, доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння має бути відеозапис вчиненого порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, який долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до дослідженого відеозапису, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 860859 від 8 вересня 2024 року, зафіксовано тривале спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 щодо правових підстав зупинки та висування вимог проходження огляду. Спілкування між представниками поліції та водієм відбувається у позапроцесуальний спосіб, що, на переконання апелянта, не сприяє належному оформленню матеріалів. Захисник зауважує, що відеозапис, де було б зафіксовано роз`яснення водію його обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння згідно із Інструкції № 1452/735, та на якому було б зафіксовані виявленні у ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного сп`яніння, додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи не містять. Окрім того, свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у даному випадку також відсутні, оскільки вони не залучались до складання адміністративного матеріалу.

З урахуванням положень ст. 62 Конституції України захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні 16 грудня 2024 року та його захисника Голубничого О.І., які підтримали доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року та апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення поліцейських взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_5, ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, відтворивши відеозапис подій, наявний у матеріалах справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, слід дійти такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Перевіркою матеріалів встановлено, що у провадженні місцевого суду перебували матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

8 жовтня 2024 року сформована повістка про виклик ОСОБА_1 до суду у справі про адміністративне правопорушення на 10.30 год. 25 жовтня 2024 року (ас. 10), яка повернулась на адресу місцевого суду 25 жовтня 2024 року з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (ас. 11-12).

25 жовтня 2024 року відбувся розгляд справи за відсутності учасників провадження, за результатами якого у цей день винесена оскаржувана постанова.

31 жовтня 2024 року на адресу проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлена копію постанови суду від 25 жовтня 2024 року (ас. 17).

4 листопада 2024 року захисник Голубничий О.І. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить заява захисника, наявна у матеріалах справи (ас. 19).

7 листопада 2024 року захисником Голубничим О.І. в інтересах ОСОБА_1 безпосередньо до суду першої інстанції подана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, з наведенням його обґрунтування.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що за відсутності ОСОБА_1 , який будь-яких сповіщень з суду першої інстанції про розгляд справи щодо нього не отримував, 25 жовтня 2024 року була винесена оскаржувана постанова, копію якої захисник Голубничий О.І. фактично отримав 4 листопада 2024 року при ознайомленні з матеріалами справи (ас.19).

З огляду на викладене, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення, слід задовольнити клопотання захисника Голубничого О.І. та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 860859 від 8 вересня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу; рапорт співробітника поліції від 8 вересня 2024року; відеозапис з бодікамери, з якого вбачається, що ОСОБА_1 виходить із автомобіля зі сторони водія, двигун автомобіля увімкнений (45 сек. відеозапису), на пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився (9 хв. 50 сек), оцінивши та проаналізувавши зазначені докази, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху доведена належними та допустимими доказами у справі.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 у повному обсязі підтримав доводи апеляційної скарги, поданої в його інтересах захисником Голубничим О.І. , зазначивши, що, перебував в салоні автомобіля у дворі по вул. Хорива, коли до автомобіля під`їхали працівники поліції. Він перебував в автомобілі, діставав цигарки, його дружина знаходилась поруч в автомобілі, ключи перебували у замку запалювання. До приїзду працівників поліції за хвилин 15 керувала автомобілем його дружина, яка має водійські права на керування транспортним засобом. Працівники поліції, окрім протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, одночасно склали постанову про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення Правил дорожнього руху, а саме проїзд під забороняючим знаком. Штраф ним був сплачений, оскільки то не велика сума, боявся, щоб не був виписаний виконавчий лист. Постанову працівників поліції про накладення цього штрафу у судовому порядку не оскаржував, бо то зайняло б багато часу, а ще більше б витратив на послуги адвоката. Дружина, перебуваючи у Подільському УП написала заяву, що матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції були оформлені не на неї, а на нього ( ОСОБА_4 ). У дружини відібрали відбитки пальців і привезли знову на місце, де перебував автомобіль. З яких підстав її возили до районного управління поліції, йому невідомо. Відомо лише, що стосовно дружини справу закрили. Коли під`їхали працівники поліції, він вийшов з автомобіля, і інспектора склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за те, що він, начебто, перебував за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння. Він дійсно сидів в автомобілі на сидінні водія, проте автомобілем не керував, і до цих подій керувала транспортним засобом його дружина. Коли заїхали у двір, зупинились, він сів за кермо автомобіля, щоб дістати цигарки. Автомобіль перебував у нерухомому стані хвилин 10-15, поки під`їхали працівники поліції. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки автомобілем не керував.

Захисник Голубничий О.І. повністю підтримав доводи, наведені ним в апеляційній скарзі, додатково зазначивши, що ОСОБА_1 сплатив штраф по постанові працівників поліції у сумі 340 грн., яка не є завеликою, та проще його було платити, щоб не витрачати час на її оскарження та залучати адвоката, послуги якого також мають бути сплачені. Працівники поліції до того ж не надали відеозапис цього порушення Правил дорожнього руху, який, начебто порушив ОСОБА_1 . Відеозаписом не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як не зафіксоване і те, що працівники поліції на службовому автомобілі наздоганяли автомобіль ОСОБА_1 , що, у своїй сукупності, ставить під сумнів всі подальші дії працівників поліції по оформленню означених матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин досліджуваних подій, повного та всебічного розгляду вказаного провадження, судомапеляційної інстанції опитані поліцейські взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 знає за характером свої роботи. У день досліджуваних подій він ніс нічну службу у вільному патрулюванні у складі екіпажу з інспектором ОСОБА_5 По вул. Набережно-Хрещатицькій у м. Києві був виявлений транспортний засіб, який, всупереч вимогам п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху, здійснив розворот у забороненому місці. Вони здійснили розворот на своєму службовому автомобілі та поїхали за цим автомобілем з увімкненими червоно-синіми проблисковими маячками. Автомобіль пришвидшив свій рух та заїхав у двір будинків. Вони (поліцейські) заїхали за ним у двір та зупинились біля цього автомобіля. Цей автомобіль завжди був у полі їх зору. Автомобіль заїхав у двір будинків та опинився у тупику. Вони (поліцейські) під`їхали до цього автомобіля секунди через дві. При розгляді справи за порушення водієм приписів п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, і водієві було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі у лікаря-нарколога. На неодноразові пропозиції пройти такий огляд, водій відмовився, а тому були оформлені матеріали за порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху. Водій може казати, що не він перебував за кермом автомобіля, проте за такий проміжок часу він не міг помінятись місцями в автомобілі із своєю дружиною. Транспортний засіб, яким він керував, за габаритами є невеликим, а тому пересідання з одного сидіння на інше зайняло б певний проміжок часу, проте вони (поліцейські) одразу під`їхали до цього автомобіля, що спростовує версію ОСОБА_1 , що не він керував автомобіля. Якщо б цей транспортний засіб перебував у нерухомому стані хвилин 15, то він би не зупинився і не перебував у дворі будинків посеред дороги, при тому що із-за цього автомобіля ніхто не міг заїхати та виїхати з двору. У пересічних громадян запитували про ОСОБА_1 та його дружину, гадаючи, що вони проживають саме у цьому дворі, проте сторонні люди цього не підтвердили. Адреса мешкання ОСОБА_1 , скоріш за все, була встановлена за допомогою службової бази АРМОР, оскільки водій чи не називав її, чи відмовився її називати, точно він не пам`ятає.

Інспектор ОСОБА_5 додатково зазначив, що, підійшовши до автомобіля ОСОБА_1 , на підлозі на місці водія були помічені розкидані документи, телефон, «Айкос», що свідчить про те, що при великій швидкості автомобіля при здійсненні повороту все попадало на підлогу. Дієвої та суттєвої розмови з водієм не виходило, оскільки останній поводив себе зухвало, казав, що мешкає у цьому дворі, проте пересічні громадяни спростували це. Автомобіль ОСОБА_1 пересувався містом у комендантську годину, що, під час дії воєнного стану, викликає також певні питання до водія.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника Голубничого О.І. та поясненням ОСОБА_1 , невиконання ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху доводиться доказами у справі, які повторно досліджені під час апеляційного розгляду, а саме:

- відеозаписом досліджуваних подій, який міститься на двох DVD-дисках.

На першому відеофайлі першого DVD-диску (розпочинається 8 вересня 2024 року о 00:30:37 год. - закінчується о 00:45:17 год.) зафіксовано, що службовий автомобіль поліцейських перебуває у русі та з розмови між поліцейськими вбачається, що вони переслідують автомобіль, якого «заносить» на поворотах. Поліцейський автомобіль зупинився за автомобілем, у якого увімкнутий двигун та горять вогні на дошці приборів. З сидіння водія вийшов чоловік, у якого поліцейський, представившись та назвавши свої дані, запитав, чому він розвернувся у невстановленому місці. Водій сказав: «Я? Не розвертався». У водія попросили пред`явити посвідчення водія та реєстраційне свідоцтво. Водій надав документи, працівник поліції запитав: «Що вживали сьогодні», на що водій відповів, що нічого. Працівник поліції попросив надати технічний паспорт на автомобіль. Водій сів на сидіння водія, шукав документи, працівник поліції підсвітив ліхтарем, зауважуючи, що «все попадало, так тікали, летіли. А що телефон на полу робить? Айкос ?» Водій підняв з полу документи, сказав, що нічого не вживав, і за кермом він не був. Працівники поліції повідомили, що наразі покажуть відео, як він (водій) їхав. Водій сказав: «Та ні, я ж вас бачив». Потім зазначив, що за кермом була дружина. На запитання інспектора, як так вийшло, що ОСОБА_1 опинився на водійському, а дружина - на пасажирському сидінні, при тому що вони (поліцейські) під`їхали одразу, як вони зупинились, ОСОБА_1 запитав, чи є відео у поліцейських, на що отримав позитивну відповідь. На запитання інспектора, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, ОСОБА_1 відповів, що «буде судитись з поліцейськими». Поліцейський сказав, що вбачає у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, на що ОСОБА_1 сказав, що не був за кермом, що дружина - водій. На запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, дружина ОСОБА_1 вклинилась у розмову, зазначаючи, що водій - вона, пересіла, бо пила алкоголь. Поліцейський неодноразово запитував ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на місці за допомогою алкотесту «Драгер», чи у лікаря. Дружина ОСОБА_1 наполягала, що саме вона буде здавати кров, перебиваючи постійно поліцейського в розмові, підвищувала голос, за що була попереджена про застосування щодо неї кайданок, оскільки заважала розгляду справи. Поліцейський попросив дружину ОСОБА_1 покинути місце розгляду справу, оскільки в іншому випадку її поведінка буде розцінена, як злісна непокора вимогам працівника поліції. Поліцейський вкотре запропонував ОСОБА_1 пройти освідування за допомогою алкотесту «Драгер» або у лікаря-нарколога, на що останній повідомив, що дружина його поїде до лікаря, бо вона була за кермом. Інший поліцейський попередив, що за дачу неправдивих свідчень також існує кримінальна відповідальність. ОСОБА_1 сказав, що обізнаний про це. Поліцейський повідомив, що у разі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складений протокол за ст. 130. ОСОБА_1 сказав своїй дружині закривати автомобіль, вони будуть їхати до лікаря, дружина була за кермом, супроводжуючи свої виказування ненормативною лексикою на адресу поліцейських. Поліцейський знову запитав у ОСОБА_1 , чи буде він проходити освідування на місці чи у лікаря-нарколога, проте питання залишилось без відповіді з боку ОСОБА_1 . ОСОБА_1 запитав у своєї дружини, чи буде вона проходити, на що отримав стверджувальну відповідь. ОСОБА_1 штовхався, за що був попереджений про наслідки таких дій, а також за куріння у невстановленому місці. На запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці відповідно до чинного законодавства, останній відповів, що «конечно ні, я - пасажир». Дружина ОСОБА_1 сказала, що вона буде проходити, додаючи, що прав (водійських) не має. Поліцейський знову запитав у ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 сказав, що відмовляється. Поліцейський повідомив, що у такому разі, при відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. Поліцейський запитав, чи все зрозуміло ОСОБА_1 , та сказав очікувати. У розмові між собою один поліцейський іншому повідомив, що посвідчення водія ОСОБА_1 знаходиться у нього, а техпаспорт показаний за допомогою за стосунку «Дія». ОСОБА_1 підійшов до службового автомобіля, сказав, що поліцейські неправильно все роблять і щоб писали, все що вони (поліцейські) бажають. Поліцейський у розмові по мобільному телефону попросив невідому особу скинути відеозапис, як цей автомобіль порушив Правила дорожнього руху по вул. Хорива. ОСОБА_1 вимагав віддати йому посвідчення водія, на що отримав відмову від працівників поліції, які повідомили, що посвідчення буде вилучене в рамках справи по ст. 130. Поліцейський на зауваження ОСОБА_1 , що не він був за кермом, зазначив, що підійшов до водійської сторони, звідки вийшов саме ОСОБА_1 , його поведінка не відповідає обстановці.

Другий відеозапис (розпочинається о 00:45:17 год. - закінчується о 01:00:17 год.) фіксує роботу поліцейського у службовому автомобілі; розмову поліцейських між собою, що «він сюди залетів бистро». Чутно, що на вулиці ОСОБА_1 розмовляє з іншим працівником поліції на підвищених тонах. До службового автомобіля підійшла дружина ОСОБА_1 , запитала «ціну» штрафу, на що отримала відповідь, що штраф становить 340 грн. Підійшов ОСОБА_1 , якого інший працівник поліції ознайомив з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та одночасно повідомив, що стосовно ОСОБА_1 винесена постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він, керуючи транспортним засобом «Skoda Roomster» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив розворот у забороняючому для цього місці, що є порушенням п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху. У цей час ОСОБА_1 та його дружина перебивали поліцейського, гучно висловлювались, на що поліцейський зробив їм зауваження, зазначив, що люди скаржаться на те, що вони кричать. Поліцейський по службовому телефону попросив, щоб під`їхав ще один екіпаж патрульної поліції на допомогу на вул. Хорива, 59, наявні «невміняємі люди». Згодом патрульний повторив виклик та попросив про підмогу, зазначивши, що напарник не справляється з двома особа, які поводять себе агресивно, а він (патрульний) складає протокол за ст. 130 і не може завадити у цій ситуації. Дружину ОСОБА_1 , яка голосно висловлювалась, попереджено, що, у разі неприпинення такої поведінки, її доставлять у райвідділок. На запитання інспектора поліції, де працює ОСОБА_1 , останній відповів, що інженером на телебаченні «1+1».

Наступний відеофайл (розпочинається о 01:00:17 год. - закінчується о 01:15:17 год.) фіксує, що ОСОБА_1 каже поліцейським, що після цих подій «зробить репортаж, Ви ж мене дурите, то я і Вас обдурю». Щодо місця проживання, то ОСОБА_1 сказав, що проживає «у задньому місці», а тому, як зазначив поліцейський, місце його проживання буде встановлено за допомогою службової бази АРМОР. Поліцейський зауважив, що оскільки ОСОБА_1 відмовляється називати номер мобільного телефону, його буде проблематично викликати до суду. ОСОБА_1 поводить себе агресивно, висловлюється нецензурною лайкою, каже, що зараз розіб`є телефон, ображають поліцейські. Дружина ОСОБА_1 запитує поліцейських, що їм буде в разі складання цих матеріалів та позитивного рішення у суді, чи вони (поліцейські) за це премію отримають, на що поліцейський зауважив, що не треба у стані алкогольного сп`яніння їздити за кермом. На місце події підійшла невідома жінка та стала запитувати подружжя ОСОБА_1 , навіщо вони заїхали у двір у комендантську годину, для того, щоб покричати і всіх розбудити. Жінка сказала, що вона розуміє, що вони ( ОСОБА_1 ) їхали, втікали, заїхали у подвір`я, вони ( ОСОБА_1 ) не з цього двору, «не наші». Поліцейським жінка підтвердила, що ці особи - не місцеві, каже, що другий раз вже викликає поліцію із-за гаму та шуму, хоче спати, а це продовжується вже годину. Поліцейський, який знаходить у службовому автомобілі, запитує у ОСОБА_1 , де він проживає: чи у АДРЕСА_2 , чи у Макарівському районі, на що дружина ОСОБА_1 каже: «Та який вам зручно». ОСОБА_1 запитує: «Чого так довго? Вас там не вчили, чи що?», що було підтримано його дружиною, яка зазначає, що зупинили простих людей, то можна і познущатися. На запитання, чи буде ОСОБА_1 писати пояснення, останній відмовився, його дружина зазначила, що вона може написати, що вони нічого не порушували, припаркувались у дворі. З вікон пересічні громадяни стали кричати, що спати не дають. У розмові з поліцейським ОСОБА_1 сказав, що вони (з дружиною) бачили, як за ними їхали поліцейські. Поліцейський своєму напарнику повідомив, що ОСОБА_1 не хоче писати розписку та повідомив ОСОБА_1 , що у цей день він не має права керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 відповів, що дружина сяде за кермом, на що поліцейський повідомив, що якщо дружина поїде, то і на неї складуть протокол. Подружжя ОСОБА_1 було попереджено, що за порушення комендантської години будуть доставлені до управління поліції.

Наступним відеозаписом (розпочинається о 01:15:17 год. - закінчується о 01:30:18 год.) зафіксовано обурення ОСОБА_1 , що у нього забрали водійське посвідчення. Під`їхав інший екіпаж патрульної поліції. На запитання інспектора поліції, чи буде ОСОБА_1 казати номер мобільного телефону, останній сказав: «Конєчно ні». ОСОБА_1 попросив свою дружину переставити автомобіль, щоб на нього ніхто нічого зверху не кинув, на що поліцейський зауважив, що вона не може цього зробити, оскільки вживала алкоголь, про що вона повідомила особисто. У разі, якщо вона поїде, то на неї інший екіпаж складе відповідні матеріали. Надалі поліцейський оформлює матеріали, а ОСОБА_4 , який перебуває поряд з автомобілем, висловлює своє обурення тим, що у нього забрали водійські права, та ще й забрали дружину, проте він все терпить. Поліцейський попросив назвати номер мобільного телефону, проте ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, «нащо воно треба». Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у разі не проставляння ним підпису, він не отримає тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом, на що останній відповів: «Робить, що хочете. Незаконно забрали документи, зробили злочин». Називати місце свого проживання ОСОБА_1 відмовився, зазначаючи, що може назвати адресу мешкання його дружини.

Наступним відеозаписом (розпочинається о 01:30:18 год. - закінчується о 01:45:18 год.) фіксується розмова поліцейського ОСОБА_1 щодо технічних характеристик транспортного засобу, роботи ОСОБА_1 , що не має відношення до цієї справи. На запитання поліцейського, чи буде ОСОБА_1 писати розписку про те, що зобов`язується не сідати за кермо, останній відмовився та зазначив, що і завтра може сісти за кермо. ОСОБА_1 оголошений протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При оголошенні цього протоколу ОСОБА_1 постійно перебиває поліцейського, зазначаючи, що відмовляється, що «все це ганьба, їхала дружина, його дурять». Від будь-якого підпису у протоколі та надати письмові пояснення ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що надасть у суді. Отримувати копію протоколу відмовився. ОСОБА_1 наголосив, що у нього забрали дружину, на що поліцейський повідомив, що наразі всі разом поїдуть та заберуть її назад. На запитання, чи буде ОСОБА_1 отримувати копію постанови, складену за порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та озвучену останньому поліцейським, ОСОБА_1 сказав, що нічого не порушував. Поліцейський повідомив, що це порушення зафільмоване на відеозапису.

Відеофайлом (розпочинається о 01:45:18 год. - закінчується о 01:53:09 год.) зафіксована робота поліцейських по закінченню оформлення матеріалів, ОСОБА_1 підганяв їх, кажучи, що треба їхати та забирати дружину. Поліцейський запитав, чи є у ОСОБА_1 якісь заборонені речі, на що останній запитав, чи є він затриманим. Поліцейський повідомив, що якщо ОСОБА_1 бажає їхати у службовому автомобілі разом з поліцейськими, то існує певна процедура і ОСОБА_1 має викласти заборонені речі, які, при наявності, у нього маються. ОСОБА_1 сказав, що то не він хоче їхати за дружиною, а поліцейські мають таке бажання, а він не має. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у такому разі, коли вже складені матеріали, ОСОБА_1 може бути вільним. Поліцейський ще раз нагадав ОСОБА_1 про заборону керування ним транспортного засобу, на що останній сказав, що знає про це. Поліцейські залишили місце події.

Другий DVD-диск, наявний у матеріалах справи,відображає аналогічну хронологію подій за участю ОСОБА_1 та поліцейських, знятих на боді-камеру працівника поліції ОСОБА_8 , який був у складі з поліцейським ОСОБА_5 (ас. 7);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 , в якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, направлявся до закладу охорони здоров`я - КНЛ «КМНКЛ «Соціотерапія». Результати огляду - не проводився (ас. 2);

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ УПП у м. Києві ДПП сержанта поліції ОСОБА_5 від 8 вересня 2024 року, за змістом якого слідує, що, під час несення служби у складі екіпажу «Рубін-711» (ОСОБА_5, ОСОБА_2) 8 вересня 2024 року о 00.30 год. за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, було виявлено транспортний засіб «Skoda Roomster» номерний знак НОМЕР_2 , який здійснив розворот у зоні дії дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонено», чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху. Вищевказаний транспортний засіб було зупинено за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 50, водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого було проведено розгляд справи, у результаті чого було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕНА № 3003581. В ході спілкування з гр.. ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. В результаті чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, п. 2.5 Правил дорожнього руху серії ААД № 860859, від підписів відмовився, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом відмовився отримувати. Подія фіксувалась на нагрудні бодікамери №№ 476654, 477745 (ас. 3);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3003581 від 8 вересня 2024 року, за змістом якої 8 вересня 2024 року о 00:30:07 у м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицькій водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.24 «розворот заборонено» та здійснив розворот в зоні дії знаку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (ас. 4).

За наслідками подій уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 860859 від 8 вересня 2024 року, зміст якого відповідає встановленим обставинам вчинення ОСОБА_1 правопорушення та вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; у ньому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови), та дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що ОСОБА_1 відмовився, надасть у суді (ас. 1).

Наведені докази, які суддею місцевого суду покладено в основу оскаржуваної постанови, є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Суд апеляційної інстанції, повторно дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, відеозапис досліджуваних подій, опитавши поліцейських взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, не виконаввимогу працівника поліції про проходження у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що і передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту у частині того, що відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а зафіксовано сам процес спілкування працівників поліції з ним, і факт перебування ОСОБА_1 на сидінні водія та виход з автомобіля зі сторони водія не свідчить про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом під час руху,як і не зрозуміло, скільки часу знадобилось поліцейським або наздогнати автомобіль, та скільки часу вказаний автомобіль вже перебував без руху, - на увагу не заслуговують, спростовуються, як у повному обсязі дослідженим відеозаписом подій, так і поясненнями поліцейських взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , наданими ними у суді апеляційної інстанції, які зазначили, що автомобіль «Skoda Roomster» державний номерний знак НОМЕР_2 ними був помічений у русі при порушенні водієм Правил дорожнього руху; що наздоганяли цей автомобіль, який був постійно у полі їх зору; що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 наздогнали лише у дворах будинку і тільки тому, що там був наявний глухий кут, і автомобіль не міг здійснювати подальший рух; що одразу, як під`їхали до автомобіля, а це зайняло секунди 2, з водійського сидіння вийшов саме ОСОБА_1 ; за цей проміжок часу він не міг помінятися з дружиною місцями з огляду на маленькі габарити цього автомобіля.

Посилання захисника на те, що не доведено жодним доказом того, що двигун автомобіля був увімкнений, оскільки з відеозапису чутно звук заведеного двигуна автомобіля працівників поліції, є непереконливими та є суб`єктивною думкою сторони захисту.

З дослідженого відеозапису вбачається та, окрім того, підтверджено у суді апеляційної інстанції поясненнями працівників поліції, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , коли до нього підійшли працівники поліції, стояв з увімкненим двигуном та на дошці приборів горіли вогні.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що досліджуваним відеозаписом зафіксовано факт того, що дружина ОСОБА_1 підтверджувала факт її перебування за кермом, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, та вважає такі дії та висловлювання дружини ОСОБА_1 , яка, як вбачається з відеозапису, поводила себе визиваючи, поведінка не відповідала обстановці, як спосіб вибраної тактики та сприяння в уникненні ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає слушним зауважити, що ОСОБА_1 сплачений штраф у розмірі 340 грн., накладений на нього постановою від 8 вересня 2024 року, коли ОСОБА_1 за досліджуваних подій, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.24 «розворот заборонено» та здійснив розворот в зоні дії знаку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дії працівників поліції ні ОСОБА_1 , ні в його інтересах захисником в порядку адміністративного судочинства оскаржені не були.

Оплата штрафу ОСОБА_1 з урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, розцінюється судом апеляційної інстанції як докази керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом під час досліджуваних подій.

Що стосується доводів захисника про недопустимість в якості доказу відеозапису з нагрудної відеокамери співробітника поліції на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 , а також того, що працівниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з порушенням норм законодавства, а саме, за відсутності двох свідків, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, в ході якої ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, фіксувалася за допомогою спеціального технічного засобу - нагрудної камери співробітника поліції, з огляду на що присутність двох свідків під час фіксування відмови не була обов`язковою.

В даному випадку суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що при вирішенні питання щодо участі свідків слід керуватися не Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а безпосередньо положеннями ст. 266 КУпАП, які мають вищу юридичну силу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала, у тому числі, транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати відеофіксації забезпечують можливість наочно впевнитись в обставинах справи, відеозапис є об'єктивним доказом, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи, а тому такий доказ є належним та допустимим.

Дані відеофіксації, досліджені під час апеляційного розгляду, підтверджують вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп'яніння та висловлену відмову водія від проходження огляду на станалкогольного сп'яніння, складання протоколу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і обставини, зафіксовані на відеозаписі, повністю відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки судді місцевого суду у постанові від 25 жовтня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Голубничого О.І. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Голубничого Олега Ігоровича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Голубничого Олега Ігоровича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва