П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Київ

Справа: № 760/20432/24

Провадження: №33/824/5622/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Солом'янськогорайонного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року, винесену під головуванням судді Кравченко Я. В.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав 14 листопада 2024 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на схемі дорожньо-транспортної пригоди відсутня велодоріжка, а сам велосипедист, який рухався по тротуару, мав вік 11 років. Таким чином, велосипедист порушив Правила дорожнього руху і не мав права рухатись по тротуару.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що він упевнився у відсутності на тротуарі пішоходів з обох боків, та не міг передбачити, що по тротуару на великій швидкості буде рухатись велосипедист.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що про результати розгляду справи скаржник не був обізнаний. З оскаржуваним судовим рішенням ознайомився в приміщенні суду першої інстаціії лише 08 листопада 2024 року.

За таких обставин, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суд м. Києва від 12 вересня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Просив апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні також підтримала апеляційну скаргу. Зазначила, що претензій до ОСОБА_1 немає.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АДД №964294, 22 червня 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen CC», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Солом`янська, 20В, що в м. Києві, заїжджаючи у двір з дороги, не надав дорогу велосипедисту, напрямок руху якого він перетинає, внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом "Crossride". При ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП особа, яка керувала велосипедом, отримала тілесні ушкодження.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема місця ДТП, що сталася 22 червня 2024 року, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 при заїзді у двір мав змогу та повинен був упевнитися, що не перетинає смугу руху велосипедиста, в тому числі, враховуючи наявність на шляху його руху припаркованого автомобіля.

З даними висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на таке.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За змістом вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно пункту 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Положенням п. 1. 10 ПДР України передбачено, що велосипедна доріжка - виконана в межах дороги чи поза нею доріжка з покриттям, що призначена для руху на велосипедах і позначена дорожнім знаком 4.12.

Як убачається з пояснень ОСОБА_1 , він, переконавшись у відсутності пішоходів на пішохідному переході, який йому належало перетнути, здійснив маневр з`їзду з дороги. Згідно пояснень свідків, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при заїзді до двору ОСОБА_1 був обмежений в огляді території через припаркований автомобіль "Пежо", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення з велосипедистом.

Крім того, свідок ОСОБА_6 пояснила, що дитина на велосипеді їхала по вулиці(тротуарі) на великій швидкості та зіткнулася із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 , зазначила, що гуляла з дітьми на вулиці, які були на велосипедах. Побачивши, що ОСОБА_7 розганяється, вона крикнула, щоб хлопці збавили швиідкість, оскільки тут ходять люди. Вона йшла позаду, а потім почула крик своєї дитини. Підбігши, зрозуміла, що ОСОБА_7 врізався в машину, яка повертала до будинку.

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди убачається, що на тротуарі був припакований автомобіль Пежо д.нз. НОМЕР_2 , який обежував огляд ОСОБА_1 , під час здійсненя ним маневру.

Також на схемі дорожньо-транспортної пригоди відсутнє позначення велосипедної доріжки, а тому ОСОБА_1 об`єктивно не міг передбачити, що велосипедист буде здійснювати рух у невстановленому для цього місці.

Отже, виконуючи вимоги п. 10.2 ПДР України, ОСОБА_1 переконавшись у відсутності пішоходів, повернув до прибудинкової зони, не заважаючи іншим учасникам дорожнього руху.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що саме дії ОСОБА_1 , під час повороту до прибудинкової території створили перешкоди та небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого сталось зіткнення з велосипедистом.

За таких підстав, у суду першої інстанції були відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив п.10. 2 ПДР.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно в межах складеного протоколу та не вправі вирішувати питання щодо винуватості особи, щодо якої на розгляд не надходило відповідного протоколу.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Т.О. Невідома