Справа № 177/2664/23
Провадження № 3/177/74/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2024 року Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 11.12.2023 о 16.10 годині перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила насильство психологічного характеру відносно своєї матері, ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим порушив ЗУ №2229-VІІІ від 2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину, за обставин зазначених в протоколі, визнала, у скоєному розкаялася, запевнила суд, що надалі допускати подібного не буде.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, що підтверджується наступними доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 993077 від 21.12.2023 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та доказами доданими до нього; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , яка факт сварки та нецензурних висловлювань на адресу ОСОБА_2 не заперечувала.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за ознаками вчинення домашнього насильства (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, при призначенні покарання, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу, що притягається до адміністративної відповідальності, обставини справи, суддя вважає за можливе визнати вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, малозначним, у зв`язку з чим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Враховуючи застосування судом положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 22, ч.1 ст. 173-2, ст. 283, п.1 ч. 1 ст. 284, КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя В.В.Лященко