ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/17/24 Справа № 211/1916/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О., потерпілого ОСОБА_1 , захисника Зайцева О.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Зайцева О.В. на постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює горновим у АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 19.03.2023 о 23 годині 19 хвилин в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, перехресті автошляху Н-23 та вулиці Акціонерна, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Dodge Journey державний номерний знак НОМЕР_1 , не був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку, в темну пору року доби не вибрав швидкість руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, перевищив дозвільну швидкість на 10 км/год., під час наявності перешкоди своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, безпідставно здійснив відворіт керма вліво, в результаті чого здійснив зіткнення з нерухаючим транспортним засобом ЗАЗ Сенс державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та раніше виїжджав на рівнозначне перехрестя з права від автомобіля Dodge. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, що спричинило матеріальні збитки.

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, ОСОБА_2 визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Зайцев О.В. та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка фактичним обставинам ДТП, не встановлено дійсного механізму пригоди, не здійснено заходи щодо допиту усіх можливих свідків, безпідставно не взяті до уваги показання ОСОБА_2 надані у судовому засіданні, не досліджений відеозапис на якому зафіксована дорожня обстановка.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає фактичні обставини події, оскільки в ньому зафіксована лише думка автора. Схема місця ДТП не розкривають обставин щодо фактичного механізму ДТП, оскільки складається вже після пригоди та в ній фіксується графічне зображення наслідків. Вказує, що письмові пояснення свідків також не можуть використовуватись судом в якості беззаперечного доказу вини, якщо такі особи не були допитані беззаперечно судом. Інших доказів вини ОСОБА_2 в матеріалах справи не міститься.

Наголошує, що ОСОБА_2 рухався по головній дорозі, про що свідчили дорожні знаки та дорожня розмітка, а тому мав перевагу над іншими учасниками дорожнього руху, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній складі інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції порушено положення ст. 268 КУпАП, оскільки не надано можливості ОСОБА_2 підготувати нові письмові клопотання, зокрема щодо призначення судових експертиз.

Також звертає увагу, що ОСОБА_2 судом призначено надто суворе стягнення, та не зазначено з яких мотивів.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, апеляційний суд приходить до переконання, що зазначена справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Так, обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_2 , суд першої інстанції, зазначив, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №422817 від 23.03.2023, схемою місця ДТП з фото таблицею, тощо.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав показання аналогічні показанням в суді першої інстанції та викладені в апеляційній скарзі, зокрема, що їхав з дозволеною швидкістю руху по головній дорозі, правил ПДР не порушував.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні його письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи та показав, що рухався по дорозі, на рівнозначному перехресті за правилами ПДР почав здійснювати маневр ліворуч та його автомобіль вимушено зупинився через технічну несправність двигуна, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_3 на швидкості зіткнувся з його автомобілем, який не рухався. При цьому зазначив, що місця біля його автомобіля було достатньо.

Апеляційний суд зауважує, що характер механічних ушкоджень автомобілів (а.с.5-7), письмові пояснення осіб (а.с.8-11), схема ДТП (а.с. 4) поза розумним сумнівом вказують на дійсність фактичних обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно порушення відповідних правил Дорожнього руху України ОСОБА_2 , що призвело до настання ДТП.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 б ПДР передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктами 12.1-12.4 ПДР передбачено, Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 16.3 ПДР передбачено, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 16.12 ПДР передбаченол, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Беручи до уваги вказані положення законодавства про адміністративні правопорушення та регламентуючого правила дорожнього руху та досліджені матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушив ці вимоги ПДР, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Посилання захисника, що схема ДТП не відображає фактичні обставини, є хибною, оскільки схема складена уповноваженою особою у відповідності до вимог законодавства, місце зіткнення транспортних засобів встановлено за місцем осипу уламків автівок, схему складено за участю учасників дорожньої пригоди, обох водіїв при складанні схеми від учасників заперечень щодо визначення місця зіткнення не надходило. Крім того, схема ДТП узгоджується з письмовими поясненнями осіб.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 рухався по головній дорозі, а тому мав перевагу в русі, спростовуються схемою ДТП, яка підтверджує викладені в протоколі фактичні обставини, відповідно до яких поліцейським зазначено, що автомобілі знаходились на рівнозначному перехресті. Крім того, відповідно до письмових пояснень осіб та фото таблиці, вбачається що дорожні знаки відсутні.

З огляду на викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду і закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі останнього - не встановлено.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.30, ч.2 ст.33 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне чи систематичне порушення порядку користування цим правом.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, рішення суду про накладення адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами у постанові суду, з огляду на надані апеляційному суду дані про особу ОСОБА_2 , з врахуванням, що санкція ст. 124 КУпАП передбачає також накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, є надто суворим.

При розгляді справи в апеляційній інстанції не встановлено будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 .

За таких обставин, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік є надто суворим, а тому приходить до висновку, що постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року необхідно змінити та накласти на особу адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією ст.124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження у справ підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 23.03.2023 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці, а тому ОСОБА_2 вважається винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Зайцева О.В. задовольнити частково.

Постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, щодо ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Вважати винним ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя