Справа № 275/1493/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП - невідомо,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю захисника - адвоката Нестеренка М.М.,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД № 171548, 08.07.2004 о 23.47 год. в смт.Брусилів, по вул. Полякова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фолькваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Коростишівська ЦРЛ», що підтверджується висновком № 67. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9-а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення..

В судовому засіданні 14.11.2023 ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що при зупинці авто не був згоден з результатами огляду газоаналізатором, просив провести огляд в лікарні. Працівники поліції його доставили до Брусилівської ЦРЛ, де ОСОБА_1 просив взяти, аналіз крові, після чого поліцейські завезли його до Коростишівської ЦРЛ, де огляд було проведено за допомогою газоаналізатора «Драгер», хоча він також просив взяти в нього аналіз крові. В судове засідання 02.01.2024 не з`явився, повідомлений належним чином, його інтереси представляє захисник, а тому суд розглядає справу без участі ОСОБА_1 .

Захисник адвокат Нестеренко М.М., в судовому засіданні наголосив, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, оскільки огляд проведено не в найближчому лікарняному закладі, а крім того - у ОСОБА_1 , не було відібрано зразки крові, на чому він наполягав. В зв`язку з цим просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, вислухавши захисника, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9-а ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Порядок ).

Відповідно п.п.2,3 Порядку, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно п. 22 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.3 цієї статті, в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

На підтвердження факту вчинення правопорушення суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 171548 від 15.10.2023 (а.с.2); постанову у справі про адмінправопорушення (а.с.3), акт огляду на стан сп`яніння, в якому вказано про не згоду особи з його результатами та не вказано прізвище та ім`я особи, відносно якої він складений (а.с.7); направлення на огляд відносно ОСОБА_1 в медзакладі - Коростишівській ЦРЛ (а.с.8); роздруківка з алкотестера «Драгер», з результатами огляду на місці зупинки, підписана водієм (а.с.13); висновок лікаря «Коростишівської ЦРЛ» щодо результатів огляду, відповідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.14); довідки про належність транспортного засобу, наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія, відомості про притягнення до адмінвідповідальності (а.с.10, 11, 12) та диск з відеозаписом події (а.с. 15).

Інших доказів суду не надано, особа, яка склала протокол, в судове засідання не з`явилась.

Оцінюючи надані докази та доводи захисника, суд констатує, що в направленні на огляд та відеозаписі події чітко зафіксовано незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та його бажання пройти огляд в лікарняному закладі. Водночас, згідно відеозапису події, ОСОБА_1 у відповідності до вимог Інструкції було доставлено в найближчий лікарняний заклад - Брусилівську ЦРЛ, де черговий лікар вказав на можливість відібрання зразків крові та проведення обстеження. Після цього, з невідомих причин поліцейські повезли ОСОБА_1 до іншого медзакладу - Коростишівської ЦРЛ, де і було проведено огляд.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що огляд мав бути проведений виключно шляхом відбору зразків крові в ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з положень Інструкції, п.п.п 7, 12, 13 ,14, саме до повноважень лікаря, а не водія, віднесено вибір того чи іншого виду обстеження направленої особи.

Водночас, суду не було наведено відомостей щодо причин, з яких ОСОБА_1 не було освідувано в найближчому мед закладі - Брусилівській ЦРЛ, як це передбачено Інструкцією, куди його і було доставлено. На відеозаписі події зафіксовано пояснення лікаря щодо можливості проведення забору крові в особи для проведення огляду, після чого, як вбачається, поліцейські самостійно вирішили змінити лікарняний заклад.

Суд також враховує, що матеріали справи не місять направлення на огляд до Брусилівської ЦРЛ, хоча безсумнівним є те, що ОСОБА_1 було доставлено до даного лікарняного закладу.

За наведеного, оскільки освідування не було проведено в найближчому лікарняному закладі, куди було доставлено ОСОБА_1 , місце огляду було безпідставно змінено поліцейськими на інших медзаклад, суд вважає, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог п. 7 Інструкції, а тому результатами є недійсними в силу положень п. 22 Інструкції та ч. 5 ст. 266 КУпАП.

З урахуванням наведеного, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в розумінні статті 251 КУпАП, не є достатнім доказом вини останнього, а викладені в ньому фактичні обставини правопорушення не підтверджені поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами в справі. Інші докази, в обґрунтування винності ОСОБА_1 , в зв`язку з недопустимістю результатів проведеного огляду - доказового значення не мають

Суд враховує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, в ході розгляду справи на підставі сукупності наданих суду доказів не було доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому судовий збір у даній справі не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, ч.1 ст.130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.