ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Чемерис А.К., за участі адвоката Рак А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рак Артема Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 27 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29 жовтня 2023 року, приблизно о 05 годині 53 хвилини по вул. Європейська, 66 м. Полтави керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA A5, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Рак А.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріалами справи не підтверджено законності підстав зупинення керованого ним транспортним засобом.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване фактом отримання копії постанови адвокатом 02 січня 2024 року, яке є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інтсрукція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії ААД № 628118 від 29 жовтня 2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST «DRAGER» 7510 ARLM-0451, згідно якого результат огляду позитивний - 0,44 % проміле, із яким ОСОБА_1 погодився, про що власноручно поставив підпис, відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Посилання скаржника на відсутність доказів наявності підстав для зупинки керованого ним транспортного засобу не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки в межах даної справи не надається аналіз та оцінка діяльності патрульних поліцейських.

Суд зауважує, що не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що матеріалами справи доведено та в судовому засіданні не спростовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, то вказані в апеляційній скарзі порушення при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення, апеляційним судом не приймаються.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейський у зв`язку з тим, що ними не було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння спростовуються змістом п.7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Встановлено, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за наслідком якого не висунув будь-яких заперечень та незгоди, погодивши його результат особистим підписом в акті огляду.

При цьому твердження скаржника, що водій мотивував свою незгоду з результатами фактом його лікування медичним препаратом Афлубін, який містить у складі спирт спростовуються змістом відеозапису подій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що напередодні вживав алкогольні напої і уточнював у співробітника патрульної поліції чи покаже технічний пристрій відповідні дані, на що поліцейський відповів, що залежить від різновиду вживаного алкоголю та його об`єму.

Доводи адвоката Рака А.С., оголошені ним під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, що згідно з відповіддю головного лікаря КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», згідно з медичним посібником, алкогольного сп`яніння людини спричиняється вмістом етанолу в організмі починаючи з 0,5 проміле є необґрунтованими.

Пунктом 6 ст. 8 Віденської конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, на яку посилався захисник Коваля Б.В. під час розгляду справи у суді першої інстанції та про яку йдеться і в апеляційній скарзі, дійсно зазначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові, у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле.

Цифровий показник тесту із використанням приладу «Драгер» у ОСОБА_1 складав 0, 44 проміле у повітрі, що видихається, що відповідно перевищує і міжнародну норму природного вмісту алкоголю у повітрі, що видихається - 0, 25 мг.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що матеріали справи містять достатній об`єм фактичних даних, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з додержанням вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються особа порушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Рак Артема Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтава від 27 грудня 2023 року задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Рак Артема Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця