ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/862/24

провадження № 3-в/521/137/24

20 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси

Михайлюк О.А., розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -,

встановив:

ОСОБА_1 11 березня 2024 року звернувся до суду із заявою, в якій просить суд надати йому розстрочку по сплаті штрафу за №521/862/24, у зв`язку з поганим фінансовим становищем строком на 12 місяців.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова набрала законної сили 19 березня 2024 року.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Аналізуючи вищевказані норми, слід вказати про те, що перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є доволі нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Дослідивши наявні у справі докази, суд доходить до висновку про відсутність обставин для вчинення такої процесуальної дії, як розстрочка виконання постанови від 07 березня 2024 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 посилається на поганий фінансовий стан, при цьому не надає доказів, на підтвердження того, що особа втратила можливість заробітку, не мала заощаджень та не має змоги працювати.

ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху, що є небезпечним для самого правопорушника та оточуючих, особливо в умовах воєнного стану, і розстрочка виконання постанови суду в частині сплати штрафу, може бути сприйнята як можливість уникнення особою реального покарання і за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху. Крім того, суми штрафу, що надходять до державного бюджету спрямовуються, у тому числі, і на забезпечення ЗСУ, що є вкрай важливим в умовах нинішнього часу.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

За таких обставин, задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам статті 23 КУпАП про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 23, 298, 301, 304 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Михайлюк