ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області надійшли матеріали справи за протоколом № 1261 про адміністративне правопорушення від 26.12.2023 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність з торгівлі пивом, чинив правопорушення - проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документу встановленої форми, а саме: проведення розрахункової операції через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКГ ЗЕЛ, ціни товару та обліку його кількості, а саме: згідно Фіскального чеку №3100021 від 10.02.2023 року об. 21:49:46 год. здійснено продаж 2 порції пива «Соррег Head IPA» об`ємом 0,25 л за ціною 54,00 грн. на загальну суму 108,00 грн.: 2 порції пива «Litopys Lager» об`ємом 0,25 л за ціною 61,00 грн. на загальну суму 22,00 грн. та 1 порції пива «Litopys Lager» об`ємом 0,25 л за ціною 59,00 грн. на загальну суму чека 334,00 грн. У вищевказаному чеку не зазначено коди товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Крім того, ОСОБА_1 вчинив не подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться па контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій. Фіскальний звітний чек за 11.10.2023 року № 553 роздруковано 12.10.2023 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 7.9.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових опертій у сфері торгівлі. громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями).

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та пояснив, що викладені у протоколі факти дійсно мали місце, але не з його вини, а з незалежних від нього причин. Так, у своїй діяльності він використовує реєстратор розрахункових операцій, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства. У програмному забезпеченні, яке ОСОБА_1 використовує при застосуванні вказаного РРО, внесені коди всіх товарів згідно з УКТ ЗЕД, із зазначенням ціни та інших необхідних відомостей. Однак вказані у протоколі товари були продані зі знижкою, що некоректно відобразилось у фіскальних чеках та призвело до відсутності у них необхідної інформації. Крім того, через технічні проблеми та нестабільний інтернет-зв`язок не вдалось своєчасно відправити до податкового органу електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, що було виправлено при першій можливості.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 155-1 КУпАП дійсно передбачено відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Пункт 2 статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому викладення суті правопорушення передбачає опис обставин, що характеризують як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону діяння.

Натомість у протоколі не вказано форму вини, з якою на думку особи, що склала протокол, діяв ОСОБА_1 .

Крім того, щодо порушення, яке сталося 10.02.2023, станом на час складання протоколу та станом на час розгляду справи в суді закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Пояснення самого ОСОБА_1 вказують на те, що формальне порушення норм законодавства щодо застосування РРО, викладене у протоколі, сталося 11.10.2023 з причин, які від нього не залежали. При цьому матеріали прави не містять доказів, які спростовують пояснення ОСОБА_1 .

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Одним із елементів презумпції невинуватості є тлумачення всіх сумнівів на користь особи, яка притягається до відповідальності, а також те, що висновок про винуватість особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, на ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв