Провадження № 33/4808/83/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 4 жовтня 2023 року о 11-00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Андрія Мельника, 10, керував автомобілем "Toyota Camry " АТ07077ІІ з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вважає суд поспішно прийняв рішення, за спрощеного підходу, без дослідження фактичних обставин справи не давши йому можливості надати пояснення безпосередньо в судовому засіданні. Суд дійшов помилкового висновку про те, що він повторно не з`явився в судове засідання, оскільки під час розгляду справи він перебував на лікуванні та не міг з`явитись до суду з поважних причин. Судом враховано те, що він не визнає вини, а також не підтримує та відмовляється від пояснень наданих ним під час спілкування з поліцейськими, так як на нього постійно тиснули кілька працівників поліції і йому не була надана можливість скористатись послугами адвоката. Йому не було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та не повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства України, а факти викладені в ньому є такими що не відповідають фактичним обставинам справи. В матеріалах справи немає акту його огляду на стан сп`яніння, хоча складання такого акту є обов`язковим у відповідності до ст. 266 КУпАП. У справі відсутні докази на підтвердження пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння в конкретному медичному закладі, а також його відмови від проходження тесту на стан сп`яніння в медзакладі. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи немає даних про причину зупинки його транспортного засобу. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі.

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, в якому вважає, що він пропущений з поважних причин, оскільки з 1.12.2023 року по 5.12.2023 року він перебував на лікуванні та не зміг вчасно подати апеляційну скаргу, що підтверджується медичним висновком від 1.12.2023 року. Копія постанови йому не надсилалась. Про зміст оскаржуваної постанови дізнався тільки 7.12.2023 року після ознайомлення з матеріалами справи, при цьому пропуск строку на оскарження є незначним.

Пропущений апелянтом апеляційний строк підлягає поновленню для забезпечення доступу особи до правосуддя в умовах воєнного стану. КУпАП це питання не врегульовує, тому слід брати до уваги аналогічні положення кримінально-процесуального закону. При цьому суддя-доповідач вважає істотною обставиною те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , копію постанови йому не направлялось, з 1.12.2023 року по 5.12.2023 року він перебував на лікуванні, потратив час на адвоката, що в сукупності перешкодило йому вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи апелянта про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Суд поспішно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що є порушенням його права на захист. У справі немає даних про його належне повідомлення про судове засідання, крім того на час розгляду справи він перебував на лікуванні.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без перевірки даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Суд цю обставину не перевіряв. Як вбачається з відеозапису така копія протоколу ОСОБА_1 вручена не була. Вона є у справі (а.с. 2). Немає даних про відмову її від отримання копії протоколу. Навіть при її відмові копію протоколу слід було вручити поліцейськими через пошту або на початку судового засідання. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки підтверджено, що їй не пред`явлено адміністративне звинувачення, не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Обґрунтованою є позиція ОСОБА_1 про те, що його було зупинено неправомірно, що узгоджується з даними відеозапису події та матеріалів справи. Це є порушенням положень ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» та ПДР. Таке порушення апеляційний суд визнає істотним, яке відповідно до правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що поліцейські перед початком огляду водія не зазначили ознак його сп`яніння, які б давали правові підстави для початку такого огляду. На відеозаписі поведінка водія цілком нормальна, адекватна, мова чітка, очевидних ознак сп`яніння не видно.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений апеляційний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький