ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/35/24 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.163-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. і стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, проведеною з 10.10.2023 по 30.10.2023 документальною плановою виїзною перевіркою податкового законодавства ТОВ «Біоенергопродукт», код ЄДРПОУ, директором якого є ОСОБА_1 , виявлено порушення ведення податкового обліку, а саме: занижено податок на прибуток всього на суму 1099665 грн., у тому числі за 2018 рік на суму 75171 грн., за 2019 рік на суму 831088 грн., за 2021 рік на суму 193406 грн. та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2022 рік на суму 12950907 грн., чим порушено пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, пп.138.3.3 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт зазначає, що його не викликали в судове засідання, тим самим був позбавлений можливості надати свої доводи та міркування щодо вміненого йому правопорушення.

На думку апелянта, вмінені йому порушення порядку ведення бухгалтерського обліку не є триваючим правопорушенням, оскільки пов`язані з неправильним відображенням в обліку відповідних облікових даних на певний момент часу, тому вважає, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчиненні у 2018-2022 роках, збігли станом на момент прийняття судом рішення, відповідно до ст. 38 КУпАП.

Апелянт зазначає, що доказами у справі можуть бути первинні бухгалтерські документи, а не акт перевірки, в якому викладена думка перевіряючих про виявлені порушення.

Вказує, що він є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору.

Окрім того, просить поновити йому строк на оскарження постанови суду, оскільки про прийняту постанову йому стало відомо 01.12.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 822/19-00-07-01 від 07.11.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог податкового законодавства, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, даними акта про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ Біоенергопродукт, директором якого є ОСОБА_1 ..

Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта про відсутність доказів факту вчиненого правопорушення, є неспроможними.

Безпідставним є твердження апелянта, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення не є триваючим, тому провадження у справі підлягало на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закриттю, оскільки товариством (ТОВ Біоенергопродукт) порушення податкового законодавства самостійно усунуті не були, а виявлені лише контролюючим органом під час проведення перевірки, результати якої зафіксовано в акті від № 822/19-00-07-01 від 07.11.2023 року.

За таких обставин, на момент прийняття оскаржуваної постанови, були відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що його не було повідомлено про час та дату розгляду справи, оскільки він належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, другий примірник якого отримано за підписом ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції діяв відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, згідно вимог якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП, не є обов`язковою. Окрім того, останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість використати обсяг прав, передбачених КУпАП для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.

Щодо посилання апелянта на безпідставне стягнення з нього судового збору, то такі є обґрунтованими, оскільки відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 29.12.2021 року, ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання і має право на пільги, встановлені законодавством України як особа з інвалідністю II групи.

Таким чином, ОСОБА_1 , на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, підлягає звільненню від судового збору.

Оскільки ОСОБА_1 участі у судовому засіданні суду першої інстанції не брав та копію постанови суду отримав 01.12.2023 року, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя