КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1336/2024 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 , В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити. Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду мотивуючи тим, що не була повідомлена про час та місце розгляду справи, а постанову суду отримала поштою лише 29.01.24р. Перевіривши дане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи, вважаю, що подане клопотання про поновлення апеляційного строку не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Ця норма надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється. Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип resjudicata(принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryovv. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenkov. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року). Звернення до суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КУпАП. Зловживання процесуальними правами не допускається. Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлялася судом про час та місце розгляду справи як судовою повісткою за місцем проживання, так і смс-повідомленням за номером телефону, зазначеним в протоколі та її особистих поясненнях (а.с.6). В межах строку апеляційного оскарження постанова суду була оприлюднена в реєстрі судових рішень (20.11.23р.) та надіслана за місцем мешкання ОСОБА_1 . Таким чином, судом виконані всі передбачені законом заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце, а також результати розгляду справи. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 01.02.24р. При цьому даних на підтвердження обставин, які вона зазначає як поважні для поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме отримання постанови лише 29.01.24р., не надала. Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив наявності поважних причин пропуску апеляційного строку з огляду на зміст поданого клопотання, а тому підстави для його задоволення відсутні. Таким чином, подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала за правилами ч. 2 ст. 294 КУпАП. Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні клопотання притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 відмовити, а апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева