Провадження №3/750/14/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Чепурної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

17.09.2023 року інспектором взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП Тарасевичем Т.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що той 17.09.2023 о 01:40 год. в м. Чернігові по пр. Перемоги, 139, керував автомобілем HONDA CIVIC, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу алкотестер Драгер ARLM 0352 на місці, проба позитивна 0,29‰ проміле, з результатом згоден, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився та пояснив, що він не вживав алкоголь. Після продуття приладу Драгер йому не запропонували проїхати до лікаря, взагалі не роз`яснили, що він має таке право, як не погодитись з результатом, і тоді має право пройти огляд у лікарні. Він поспішав, дружину щойно по швидкій забрали до пологового через погіршення стану, а він повинен був терміново привезти її документи до пологового, того ж дня дружина народила, її в екстреному порядку було прооперовано кесарів розтин. Він все підписав, бо поспішав, в лікарні чекали на документи, а наслідків він не знав.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він складав протокол. Так, зупинили водія за порушення комендантської години. При спілкуванні з ним, той вказав, що відвозив дружину до пологового. Виявили ознаки сп`яніння, запропонували пройти огляд і він пройшов його на місці зупинки, результат 0,29 проміле, з яким водій погодився, склали протокол. Він не пам`ятає, чи роз`яснював право пройти огляд у лікаря, водій погодився з результатом, тому до лікаря і не пропонували, законом не передбачено.

Захисник в судовому засіданні пояснила суду, що поліцейськими було порушено процедуру освідування, оскільки останні одразу запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на місці та після проведення освідування не роз`яснили право особи на незгоду з результатами такого і можливістю, в разі дійсної незгоди, пройти освідування у медичному закладі. З відеозапису, долученого до протоколу слідує, що її підзахисний поводить себе адекватно, не було підстав взагалі на проведення огляду. Така ознака як «тремтіння рук» мала місце, але вона мала логічне пояснення, оскільки з самого початку і неодноразово ОСОБА_1 пояснював, що його вагітну дружину забрала швидка, він поспішає, бо має привезти в поголовий документи дружини, на які чекають там. Також зазначила, що прилад Драгер, відповідно до технічних характеристик має похибку, і показник ОСОБА_1 як 0,29‰ проміле є в межах такої похибки, а тому такий результат не може однозначно свідчити про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. В зв`язку з вищевикладеним просила закрити провадження у справі, в законний спосіб не доведено скоєння правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, опитавши свідка, дослідивши докази у справі, в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2 ст. 278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду на стан сп`яніння чітко визначена законом.

У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп`яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, яка діє наразі зі змінами та доповненнями.

У відповідності до п. 6 вказаної Постанови КМУ, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі «Інструкція») огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункти 2, 3 розділу І «Інструкції»).

Також, відповідно до «Інструкції», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І «Інструкції»).

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ «Інструкції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , його захисника, а також з відеозапису, долученого до протоколу, та який було відтворено в судовому засіданні, вбачається, що поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на виявлення стану сп`яніння особи, оскільки ОСОБА_1 з самого початку працівниками поліції не було роз`яснено право на проходження процедури освідування як на місці зупинки так і у медичному закладі, а запропоновано лише пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. При цьому, водій погодився пройти такий огляд на місці зупинки. Крім того, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 дійсно не повідомлялось і про його право на проходження огляду у лікарні в разі його незгоди з результатами огляду. Суд констатує, що згідно пункту 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейських пройти огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і ОСОБА_1 дотримався вказаної вимоги, однак останній не зобов`язаний знати вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП про порядок проходження такої процедури і право на проходження огляду не лише на місці зупинки, а й на право не погодитись з результатами огляду, проведеного на місці зупинки і проходження в такому випадку огляду у медичному закладі, про таке право йому мали б роз`яснити працівники поліції, однак згідно відеозапису таке право йому роз`яснено не було. Також, працівники поліції двічі запитують чи згоден ОСОБА_1 з результатом приладу Драгер, на питання ОСОБА_1 «а чого про це його запитують?» відповіді не отримує, про своє право на незгоду з результатами і в такому випадку можливість пройти огляд у лікаря, йому не повідомляють, а знову вказують, що він пройшов процедуру освідування, результат якої позитивний і чи згоден він з результатом.

Отже, суд приходить до висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог п. п. 8,12,13 Інструкції, тобто результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного поліцейськими 17.09.2023 року на місці зупинки за допомогою приладу Драгер щодо ОСОБА_1 виключає можливість визнання цього письмового документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що під час спілкування з працівниками поліції водій веде себе адекватно, виконує всі їх прохання, як то відкрити багажник, бардачок, надати документи, на питання відповідає чітко, більше 4 разів дмухає в сторону двох різних поліцейських, трохи нервує, але така нервовість має логічне пояснення, про що було зазначено водієм працівникам поліції одразу під час зупинки, а саме що його вагітну дружину було доставлено каретою швидкої допомоги до пологового будинку. Тремтіння пальців рук, як ознака стану сп`яніння, в даному випадку є безпідставною, оскільки така має логічне пояснення нервування з приводу екстрених пологів дружини і необхідністю швидко доставити до пологового документи породіллі, яку забрала швидка допомога, а щодо такої ознаки як різка зміна забарвлення шкірного покриву з відеозапису взагалі судом не вбачається.

Тобто, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, також, не зафіксовано на відеозаписі і роз`яснень працівників поліції, що в разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Крім того, з відеозапису не вбачаються, як ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки його поведінка адекватна, вимоги працівників поліції виконував без будь-яких заперечень, після неодноразових видмухувань в бік працівників поліції останніми не зазначалось про запах алкоголю, а лише постійно запитувалось чи не вживав водій алкоголь, і тільки після останнього видиху на прохання поліцейської, нею було запропоновано водію пройти огляд, вказавши одразу три ознаки сп`яніння, зокрема і запах алкоголю з порожнини рота, наявних на її думку у ОСОБА_1 .

За таких обставин, при проведенні огляду та встановленні ступеня сп`яніння в 0,29 проміле, що межує з гранично допустимою нормою (0,2 проміле) та з врахуванням технічної похибки приладу «DragerAlcotest 7510», відсутності передбачених ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції, для усунення зазначених сумнівів, слід було запропонувати пройти водієві ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, чого не було зроблено.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час оформлення адміністративних матеріалів, не складалося.

Відповідно до п.7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Водночас, законодавством України не встановлено максимально допустимий рівень вмісту алкоголю у повітрі, що видихається особою під час керування транспортними засобами.

До того ж, будь-який вимірювальний засіб завжди має допустиму похибку вимірювання, яка зазначена в інструкції з експлуатації, сертифікаті перевірки типу, тощо.

Кожен конкретний прилад (зразок) має свою індивідуальну похибку вимірювання (може мати негативну похибку вимірювання, позитивну похибку вимірювання або мати нульову похибку вимірювання), яка може змінюватись із виливом часу з різних причин (дрейф вимірювальної характеристики через зміну температури, вологості, тиску, старіння сенсору, тощо).

Не існує у світі вимірювальних приладів (не тільки алкотестерів), які б при вимірюванні враховували похибку вимірювання у своїх значеннях результату (наприклад, віднімали від результату або додавали до результату похибку). Адже значення похибки це у певній мірі випадкова величина.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також цифровими показниками спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM-0352 тест №725, за результатами огляду у ОСОБА_1 виявлено 0,29 проміле.

Виходячи з технічної характеристики вбачається, що дійсно прилад «Drager Alcotest 7510» має похибки при вимірюванні стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу може ставити під сумнів результат в 0,29 проміле, який було встановлено у ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, і такі сумніви не було усунуто, його стан не був перевірений у медичному закладі.

Сукупність наведених вище обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наявність абсолютної похибки приладу «Drager Alkotest 7510», з урахуванням результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що становить 0,29‰, тобто в межах наявної у приладу похибки, не встановлення працівниками поліції будь-яких інших об`єктивних проявів алкогольного сп`яніння у водія, з урахуванням порушення порядку проведення процедури огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи наведені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 17.09.2023 о 01:40 год. в м. Чернігові по пр. Перемоги, 139, керував автомобілем HONDA CIVIC, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тобто достатніх доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в ході розгляду справи не здобуто.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України про здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя вважає, що у даному, конкретному випадку у діях ОСОБА_1 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства.

Таким чином, докази, надані суду на підтвердження викладених у протоколі обставин, були складені з порушенням вимог, вказаних вище, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі поліцейським, не підтверджуються сукупністю доказів, спростовуються доводами ОСОБА_1 та його захисника Чепурної Н.В., відеозаписом з нагрудної камери, оглянутим в судовому засіданні, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя Л.В. Самусь