Провадження №3/751/19/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів - не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

за участі сторін:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Замура Л.П.,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 року о 23 год. 50 хв. в м. Чернігів по вул. Тероборони 80 ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом «KIA CEED» /д.н.з. НОМЕР_1 / ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager ARLM 32» 5 (тест №766), результат позитивний.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «г» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що ввечері 08.11.2023 р. святкував з друзями свій день народження та вживав алкогольні напої. Оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то попросив свого товариша, щоб він відвіз його на своєму автомобілі додому. Близько 22 год. 08.11.2023 р. ОСОБА_1 пішов до автомобіля, сів на пасажирське сидіння та почав очікувати водія. Під дією вжитого алкоголю та медичних препаратів, оскільки проходить лікування, він міцно заснув в салоні автомобіля. Прокинувся ОСОБА_1 вже від розмов працівників поліції та увімкнутих проблискових маячків. На вимогу останніх надав їм необхідні документи.

Узагальнена позиція сторони захисту зводиться до того, що він не передавав ОСОБА_2 , яка є знайомою, право керування належним йому транспортним засобом, оскільки спав в салоні автомобіля. Вважав, що вона самостійно та без його дозволу здійснювала керування автомобілем. Підтвердив відсутність з ОСОБА_2 неприязних відносин та звернень в поліцію з приводу самовільного нею заволодіння транспортним засобом.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Приписами 2.9 «г» ПДР передбачено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Тобто, у даному випадку, враховуючи позицію ОСОБА_1 , доказуванню підлягає лише факт передачі ним керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також факт обізнаності про такий стан особи.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягається до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

З дослідженого відеозапису з портативного відео-реєстратору, який узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що 08.11.2023 р. о 23 год. 50 хв. в м. Чернігів по вул. Тероборони, 80 керування транспортним засобом «KIA CEED» /д.н.з. НОМЕР_1 / здійснювала ОСОБА_2 , а на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 . Після зупинки вказаного автомобіля, з салону одночасно вийшли водій та пасажир.

На запитання працівників поліції водій ОСОБА_2 повідомила, що вона навчається їздити на автомобілі з механічною коробкою передач. Проведення навчальної їзди з ОСОБА_2 не заперечував і ОСОБА_1 .

Наданим відеозаписом з портативного відеореєстратора, що є засобом об`єктивного контролю, переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини викладені в протоколі, а також виконання працівниками поліції вимог КУпАП при його складанні. Цим же відеозаписом спростовується і позиція ОСОБА_1 про те, що він прокинувся від розмов працівників поліції та увімкнутих проблискових маячків, а отже, фактично не передавав право керування особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки заснув ще до того, як ОСОБА_2 почала виконувати функцію водія.

На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, проте останній, періодично консультуючись з адвокатом по телефону, відмовився від надання пояснень, тим самим не спростував обґрунтовані підозри щодо передачі ним права керування автомобілем ОСОБА_2 .

Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.

За результатами проведення процедури огляду водія ОСОБА_2 за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер ARLM 0325» на стан сп`яніння було встановлено факт її перебування в стані алкогольного сп`яніння та складено адміністративний протокол.

Згідно постанови Новозаводського районного суд міста Чернігова від 04.12.2023 р. ОСОБА_2 у зв`язку з керуванням 08.11.2023 року о 23 год. 50 хв. в м. Чернігів по вул. Тероборони, 80 транспортним засобом «KIA CEED» /д.н.з. НОМЕР_1 / визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП з накладенням відповідного стягнення.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (частина 1 статті 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , який не спростував, що він є власником транспортного засобу та не заперечував факту обізнаності про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , що співвідноситься з дослідженим відеозаписом, та підтверджується фактичними обставинами, які встановлені постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.12.2023 р. та постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №8104162 за ч.2 ст.126 КУпАП, тому суд вважає, що і факт обізнаності ОСОБА_1 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, як і факт передачі їй керування транспортним засобом, за відсутності факту неправомірного заволодіння транспортним засобом, знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.9 «г» ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Суд вважає, що аргументи ОСОБА_1 про те, що він міцно спав під дією алкоголю та медичних препаратів, і як наслідок не передавав ОСОБА_2 право керування належним йому транспортним засобом «KIA CEED» є непереконливими та об`єктивно спростовуються відеозаписом з портативного відео-реєстратору.

Суд звертає увагу, що водій ОСОБА_2 чітко вказувала на тренувальну поїздку під контролем ОСОБА_1 , який після зупинки їх автомобіля працівниками поліції одразу вийшов з салону.

Окрім того, поведінка ОСОБА_1 під час складання адміністративного протоколу не містила ознак здивувань або спроб з`ясування обставин здійснення керування його автомобілем саме ОСОБА_2 , а не іншою особою, що не узгоджується з наданими ним же поясненнями в судовому засіданні та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

У зв`язку з чим, суд відхиляє надані пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні в частині заперечення факту передачі керування транспортним засобом ОСОБА_2 , як такі що суперечать іншим дослідженим доказам, та розцінює їх як захисну версією для спроби уникнення від адміністративної відповідальності.

В конкретному випадку присутність ОСОБА_1 в салоні автомобіля та зафіксовані на відеозаписі пояснення ОСОБА_2 , яка вказувала на тренувальну поїздку під контролем ОСОБА_1 , а останній не заперечував, є беззаперечним підтвердженням факту передачі права керування транспортним ОСОБА_2 , а отже порушення ОСОБА_1 вимоги п.2.9 «г» ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують, чи обтяжують відповідальність у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Так, санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.

Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії «водій» керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії «інші особи», стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як учасник бойових дій від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст.23, 33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов