Справа № 130/114/24
Провадження № 33/801/268/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Смірнова Сергія Михайловича; потерпілого ОСОБА_2 і його захисника адвоката Мерженко Тетяни Петрівни,

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Смірнова Сергія Михайловича

на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 181467, складеного 07 січня 2024 року о 12 год. 20 хв., - 07 січня 2024 року об 11 год. 30 хв. в м. Жмеринка по вул. Київській водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ПАЗ 32052, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Смірнов С. М. посилаючись на порушення процесуального права, неповне дослідження доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував пояснення ОСОБА_1 , який вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ДТП сталося внаслідок погодних умов, в результаті чого дорожнє покриття було покрито шаром льоду, автобус був повністю не контрольованим, його розвернуло та боком несло по спуску на повороті, тому він не міг його зупинити, ДТП виникло за обставин непереборної сили.

Зазначив, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи. При цьому, оскаржувана постанова не містить обґрунтування такої відмови і позиції суду.

Суд порушив права ОСОБА_1 , що гарантовані йому Конституцією України, та його процесуальні права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності та визначені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Смірнов С. М. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 і його захисник адвокат Мерженко Т. П. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення просять залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисника ад-та ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_2 і його захисника адвоката Мерженко Т. П., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог зазначених статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ПАЗ 32052, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Renault Scenic» державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 181467 від 07 січня 2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Стаття 124 КУпАП є бланкетною, тому при розгляді такої категорії справ необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Згідно з пунктом 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду справи, встановив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №181467 від 07 січня 2024 року (а. с. 1), схемою місця ДТП від 07 січня 2024 року (а. с. 3), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а. с. 4), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та правопорушника ОСОБА_1 , які в основному відповідають поясненням, наданим в судовому засіданні (а. с. 5-6); відеозаписами з камер вуличного спостереження системи «Безпечне місто», надане адвокату Мерженко Т.П. на її запит з Жмеринської міської ради (а. с. 37).

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ДТП сталося внаслідок погодних умов, а тому ДТП виникло за обставин непереборної сили, судом відхиляться у зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Апеляційний суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад ожеледиця, інші складні погодні умови або повалене дерево), так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.

Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Виходячи з цих міркувань, апеляційний суд вважає, що наявність ожеледиці на покритті проїзної частини, несприятливих погодних умов, зобов`язувало водія ОСОБА_1 враховувати вказану дорожню обстановку та вживати заходи щодо безпечності дорожнього руху (дотримуватись безпечної швидкості та безпечного інтервалу).

Неспроможними є й доводи скаржника про те, що суд прийняв рішення з неповним дослідженням доказів та необґрунтовано відмовив у призначенні авто-технічної експертизи, а тому відхиляються апеляційним судом.

Аналізуючи апеляційні доводи та спростовуючи їх, апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції обставини справи досліджено повно та всебічно, докази наявні в матеріалах справи є достатніми задля того, щоб дійти висновку «поза розумним сумнівом» про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що відмовляючи у призначенні авто-технічної експертизи суд першої інстанції враховував заперечення представника потерпілого ОСОБА_2 та обставини цієї справи в цілому. Сам факт відмови у задоволенні клопотання про призначення авто-технічної експертизи не може слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції, оскільки дана обставина не вплинула та не могла вплинути на правильність прийнятого рішення.

Апеляційний суд вважає, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, основним критерієм для призначення експертизи є необхідність спеціальних знань з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Необхідності в спеціальних знаннях та підстав для проведення судової авто-технічної експертизи, як про те просив у клопотанні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Смірнов С. М., не вбачається.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що для здійснення таких висновків не потребується експертних спеціальних знань.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, доводи скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення є належними і допустимими та доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час і саме він допустив порушення ПДР, що призвело до ДТП.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови суду першої інстанції і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст. 33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Смірнова Сергія Михайловича, залишити без задоволення.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська