Справа №949/206/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №549762 від 23 січня 2024 року вбачається, що 23 січня 2024 року о 20:00 год., в м. Дубровиця, по вулиці Миру, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "SKODA SUPER B", з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп"яніння запах з порожнини рота, порушення координаціїї рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest № 6810 та проведення такого огляду у медзакладі відмовився.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що дійсно у вказаний у протоколі час, а саме - 23 січня 2024 року, він дійсно керував транспортним засобом марки "SKODA SUPER B", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , однак у стані алкогольного сп"яніння не перебував.

На вимогу працівників поліції продути трубку алкотестера він пояснив, що на даний момент перебуває у хворобливому стані, вживав ліки від кашлю на спиртовій основі, а тому для реального визначення стану алкогольного сп"яніння він звернувся особисто в медзаклад КНП "Дубровицька МЛ", де 23 січня 2024 року о 21год 15 хвилин здав аналізи на виявлення ознак алкогольного сп"яніння. Результат імунохроматичного дослідження (СІТО TEST) на алкоголь №1 від 23.01.2024 року становить 0,0‰. У зв`язку із цим, просить суд закрити провадження у справі, адже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Згідно статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №549762 від 23 січня 2024 року та відеозапису (а.с. 2, 9,10) вбачається, що 23 січня 2024 року о 20:00 год., в м. Дубровиця, по вулиці Миру, водій ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем марки "SKODA SUPER B", з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки траспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" ОСОБА_1 відмовився, при цьому зазначивши, що перебуває в хворобливому стані.

Згідно статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Не погодившись на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 звернувся до КНП "Дубровицька міська лікарня", де пройшов медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою імунохроматичного дослідження (СІТО TEST) на алкоголь №1 від 23.01.2024 року, результат якого становить 0,0‰, що підтверджується долученим до матеріалів справи результатом імунохроматичного дослідження (СІТО TEST) на алкоголь №1 від 23.01.2024 року (а.с.14).

Стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів встановлено, що поліцейським не визначено ні однієї з ознак сп`яніння, яка відповідає Інструкції.

Натомість із відеозапису встановлено, що в ході розмови поліцейського з ОСОБА_1 , останній поводив себе адекватно, рухи тіла координовані, чітко і зрозуміло відповідав на запитання правоохоронця, відсутнє тремтіння пальців рук, мав цілком природнє забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка цілком відповідала обстановці.

Також суд слід критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 січня 2024 року, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка направляється на огляд.

Згідно до пунктів 8, 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому, судом встановлено, що матеріали справи взагалі не містять доказів які б підтверджували, що працівники поліції вручали зазначене направлення ОСОБА_1 , а вказані у ньому ознаки сп`яніння, а саме "запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці" суд вважає надуманими та такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, та не знайшли свого відображення у матеріалах справи та судовому засіданні.

У відповідності до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині 2 пункту 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Крім того, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

У справі "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є "обвинуваченням" держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення, а тому варто звертати увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №549762 від 23 січня 2024 року, не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_1 , а тому провадження у даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, представником потерпілого до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.