ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/174/24 Справа № 243/6230/23 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції

за участю: секретаря судового засідання Бортника В.А.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 25 (двадцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 425 гривень (чотириста двадцять п`ять гривень); стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, 10 жовтня 2023 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.212-3 КУпАП, а саме неправомірна відмова у наданні інформації на адвокатський запит адвоката Колєсніка Богдана Володимировича № 209 від 09 жовтня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року відносно нього скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанову суду 1-ї інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обставин справи та порушення його прав. Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції розглянув справу без його участі та без його належного повідомлення про дату, час і місце слухання справи, чим позбавив його права на справедливий суд. Зауважує, що про існування протоколу про адміністративне правопорушення та про наявність справи він дізнався 29.11.2023 року, коли на адресу Пенсійного фонду надійшла постанова судді.

Щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит адвоката Колєсніка Б.В. зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієї та законами України. 10.10.2023 року Головним управлінням було розглянуто запит в межах своєї компетенції, в терміни та в порядку передбаченими чинним законодавством. Звертає увагу, що порядок ведення Пенсійним фондом України реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, обробка і використання його даних визначається Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Склад відомостей вказаного реєстру, визначений ст. 20 Закону № 2464, свідчить про їх належність до персональних даних та конфіденційної інформації про особу і використовується з додержанням вимог Закону України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних» і надання такої інформації іншим юридичним і фізичним особам, крім органів праці та соціального захисту населення та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування допускається лише за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Вказує, що суд 1-ї інстанції залишив поза увагою, що запитувана інформація є конфіденційною, а тому може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Отримання такої інформації адвокатом, можливе за наявності договору, в якому мають міститись чітко визначені повноваження адвоката щодо отримання персональних даних клієнта або письмове волевиявлення клієнта у вигляді згоди. Згода має бути достатнім чином конкретизована та містити чіткі посилання на дані, щодо поширення яких відповідна згода надана. Неприпустимим є отримання згоди особи на обробку непропорційно великої кількості її персональних даних, тому навіть якщо особа надала згоду на обробку даних, частина якої їй по суті не потрібна, для досягнення поставленої мети обробки така обробку буде розглядатися як непропорційна та становитиме порушення законодавства про захист персональних даних. Також не можна обумовлювати реалізацію законодавчо встановлених прав наданням особою згоди на обробку її персональних даних.

Наголошує, що отримання інформації з обмеженим доступом за адвокатським запитом обмежено чинним законодавством України. Адвокатський запит є інструментом для швидкого збору доказів в інтересах клієнта при вирішенні спору, а не формою представництва клієнта, тому отримання інформації з реєстру застрахованих осіб не є реалізацією адвокатом повноважень представника клієнта.

Звертає увагу, що адвокат засвідчив власним електронним цифровим підписом копію згоди особи, яка є жителем окупованих територій. Наведена обставина може свідчити про те, що адвокат фактично не мав доступу до оригіналів документів, копії яких він завірив. Застрахована особа може особисто звернутися до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України, де їй може бути надана довідка за формою ОК-7, тощо.

Вважає складений протокол про адміністративне правопорушення безпідставним, оскільки відповідь на запит надана в межах компетенції та наданих йому повноважень.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в ній.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про місце, день та час судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення скаржника, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволеню, провадження в справі закриттю, з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи оскаржену постанову у справі про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, суд 1-ї інстанції виходив із того, що вина останнього у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення доведена повністю матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд 1-ї інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення, а обмежився лише дублюванням змісту протоколу про адміністративного правопорушення серії ВЛ № 0076 від 24 жовтня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, не надав оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі повинно бути зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЛ № 0076 від 24 жовтня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту.

Так, ч. 5 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

За положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 р., під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом.

За змістом положень ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Зі місту протоколу вбачається, що в ньому взагалі не містяться відомості про те, яка саме інформація була запитувана адвокатом, чи пов`язана така інформація із предметом правової допомоги, чи було надано будь-яку відповідь на такий запит, та з урахуванням наявної відповіді не зазначено чому її слід вважати саме необґрунтованою відмовою в наданні інформації.

Крім того, у графі «підпис особи, відносно якої складено протокол» відсутні будь-які позначки, у зв`язку з чим є незрозумілим, чи ОСОБА_1 відмовився від підписання даного протоколу чи ні; чи було йому повідомлено про складання такого протоколу відносно нього, чи була ОСОБА_1 копія протоколу вручена.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії», «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду встановлено, що судом 1-ї інстанції порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на формально дубльованому змісті протоколу про адміністративне правопорушення та суд 1-ї інстанції не навів обґрунтованих висновків щодо наявності в дії ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Враховуючи, що у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ВЛ № 0076 від 24 жовтня 2023 року не наведено обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Оскільки суд позбавлений можливості самостійно змінювати обставини події, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, то протокол від 24.10.2023 року не може бути визнаний належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, тому справа на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, а апеляційна скарга - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, - скасувати.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин