провадження № 33/824/614/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року та прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 та вжив заходів для належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Окрім того, зазначає, що після складення протоколу ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу КНП КМНКА Соціотерапія для проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що у матеріалах справи міститься Висновок КНП КМНКА Соціотерапія, яким підтверджується те, що ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння. Наголошує, що самозвернення відбулося 03.08.2023 р. о 15 год. 25 хв., тобто протягом 2-х годин, натомість судом було проігноровано даний доказ. Крім того, звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи міститься заява скаржника, яку він подавав до Управління патрульної поліції і долучав вказаний висновок.

На думку апелянта, відсутній склад адміністративного правопорушення, що проявляється у відмові водія на проходження медичного огляду, а також додані до протоколу докази не підтверджують зазначених в протоколі даних про те, що водій керував транспортним засобом та відмовився від огляду на стан сп`яніння саме у встановленому законом порядку.

Крім того, зауважує, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення та іншого адміністративного матеріалу, поліцейськими протокол взагалі не оголошувався та не вручався. Переконаний, що відмітка у протоколі про те, що Скаржник відмовився від підпису не підтверджено належними доказами (відсутність свідків).

Поряд з цим апелянт наголошує, що правопорушення, передбачене п. 2.5 ПІДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду саме в медичному закладі, а не на місці зупинки.

Окрім того, вказує, що зі змісту направлення від 03 серпня 2023 року, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, куди саме направлявся ОСОБА_1 для проходження медичного огляду. Поряд з цим вказує, що ОСОБА_1 в жодну лікарню чи будь-який інший заклад охорони здоров`я взагалі не був доставлений інспектором.

Вважає, що у даному випадку порядок огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння був порушений, оскільки працівники поліції не дотримались вимог положень ст. 266 КУАП, а також відповідних підзаконних актів, якими передбачено у разі відмови від проходження огляду чи не згоди водія із результатами огляду на місці зупинки запропонувати останньому пройти такий огляд в медичному закладі.

Зазначає, що відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що він не був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його захисник Гук А.Ю. апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити на наведених у ній доводах.

Оцінивши доводи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, оскільки є обґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки матеріали справи не містять доказів про повідомлення належним чином ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постановиОСОБА_1 , 03.08.2023 року о 13 годині 30 хвилин, у м. Києві по пр-ту Шухевича, 29, керував транспортним засобом «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у лікаря - нарколога у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відео з боді - камери 473904, 473524. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №029095, в якому зазначено дата вчинення, місце, обставини вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з іншими доказами наявними та дослідженими судом, а саме: направленням на огляд до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.08.2023 року, довідкою та рапортом.

Апеляційний суд повною мірою погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, стаття 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність на підставі частини 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд відхиляє довід апелянта про те, що додані до протоколу докази не підтверджують зазначених в протоколі даних про те, що водій керував транспортним засобом та відмовився від огляду на стан сп`яніння саме у встановленому законом порядку.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7452089 від 03 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 03 серпня 2023 року о 13 год 38 хв в м. Києві проспект Генерала Ватутіна, 29 керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_2 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 прим. КУпАП (а.с.4).

Таким чином матеріалами справи підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_2 на момент його зупинки працівниками поліції.

Окрім того, зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №029095 від 03 серпня 2023 року, вбачається, що працівником поліції було чітко роз`яснено водієві ОСОБА_1 підстави для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, декілька разів запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

На вказані пропозиції ОСОБА_1 не погоджувався та вказував, що не залишить транспортний засіб та інструменти. Зазначав, що поїде з поліцейськими лише при умові, що вони оплатять йому його час.

На вказані дії водія працівником поліції було наголошено ОСОБА_1 , що у разі, якщо той продовжить вчиняти таку поведінку, це буде розцінено поліцейським, як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського апеляційним судом також встановлено, що після попередження працівником поліції ОСОБА_1 не надав згоду проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, що, відповідно, стало підставою для складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 029095.

Отже, матеріали справи містять докази відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює довід апелянта про те, що правопорушення, передбачене п. 2.5 ПІДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду саме в медичному закладі, а не на місці зупинки, адже працівником поліції у встановленому законом порядку було запропоновано водієві проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Долучений ОСОБА_1 . Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції апеляційний суд до уваги не бере, адже згідно з положеннями статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Натомість наданий ОСОБА_1 висновок не містить відомостей про складення висновку за результатами огляду у присутності поліцейського. Також апеляційний суд зазначає, що проходження ОСОБА_1 самостійно огляду на стан наркотичного сп`яніння жодним чином не спростовує вчинення ним адміністративного правопорушення, яке полягає саме у відмові на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Спростовується матеріалами справи й довід апелянта про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення та іншого адміністративного матеріалу, поліцейськими протокол взагалі не оголошувався та не вручався, оскільки зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського вбачається, що працівником поліції після складення протоколу про адміністративне правопорушення було оголошено його зміст ОСОБА_1 та запропоновано отримати копію. Однак ОСОБА_1 від підписання протоколу та отримання його копії відмовився.

Щодо доводу апеляційної скарги про відсутність належного повідомлення апелянта про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції апеляційний суд зауважує, що апеляційним судом було поновлено апелянтові строк на апеляційне оскарження та забезпечено тим самим право особи на захист, надання доказів та заперечень своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Поряд з цим, на думку апеляційного суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко