Справа № 152/162/24
Провадження № 33/801/343/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Соколовська Т. О.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №396255, ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 23:25 год в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області по вул. Героїв Майдану керував автомобілем «ВАЗ-2110», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,32%о. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, суд першої інстанції не врахував визнання ним вини, щирого каяття, а також те, що він постійно хворіє у зв`язку з чим важко пересуватися, тому потрібний транспортний засіб. Просив постанову суду в частині призначення покарання скасувати, якою визнати його винним у вчиненні адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вперше справу призначено апеляційним судом на 17 квітня 2024 року на 09:00 год про, що було повідомлено правопорушника ОСОБА_1 .

Проте розгляд справи було відкладено, в зв`язку з поданим клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з його хворобою.

Апеляційним судом було відкладено розгляд справи на 24 квітня 2024 року на 09:00 год про, що було повідомлено правопорушника ОСОБА_1

24 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та день в зв`язку з тим, що він хворіє.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки розцінює таку поведінку як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування судового процесу.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність належним чином повідомленого правопорушника ОСОБА_1 , який не надав підтверджуючих доказів його хвороби.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи (ч.6 ст.294 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №396255, згідно якого ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 23:25 год в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області по вул. Героїв Майдану керував автомобілем «ВАЗ-2110», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,32%о;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння;

- результатом тесту 1,32%.

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 сам не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 стосовно призначення йому за ч.1 ст.130 штрафу в розмірі 17000 грн «без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік» апеляційний суд визнає безпідставним з огляду на наступне.

Санкцією статті 130 КУпАП передбачене одне єдине адміністративне покарання для водіїв, а саме - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з тлумачення вищевказаної статті, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим покаранням, а тому є обов`язковим до накладення судами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у ОСОБА_1 наявне водійське посвідчення НОМЕР_2 , тому у суду відсутні підставі для накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

В силу ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на що, апеляційний суд погоджується, що призначене покарання відповідає меті виховання особи та запобіганню вчиненню особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , нових правопорушень.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення накладено на нього у відповідності з вимогами ст.ст.27, 33 КУпАП.

Таким чином, слід визнати, що постанова суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун