ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/1519/23

Провадження № 3/293/6/2024

04 січня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Проценко Л.Й.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Логінова Р.М. (ордер серії АМ № 1046871 від 18.10.2023),

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм автотранспортних засобів (санітарного автомобіля «швидка допомога»), за ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023 на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №171661, складений 16.09.2023 відділом поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171661 від 16.09.2023, ОСОБА_1 16.09.2023 о 15:39 год. в с. Сали, вул. Гагаріна 35, керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обставновці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Акотест Драгер» або в медичному закладі водій відмовився на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя роз`яснив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що вину свою не визнає та вказав, що автомобілем, яким він керував може не увімкнувся покажчик повороту, але про його несправність йому не було відомо. Зазначив, що він працює водієм швидкої допомоги і того дня заступав на чергування, а тому він ніяк не міг вживати алкогольні напої, відомості, які містить протокол про адміністративне правопорушення щодо наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння є надуманими. Правил дорожнього руху ним не порушено.

Захисник Логінов Р.М., який діє на підставіордеру серії АМ № 1046871 від 18.10.2023 в судовому засіданні подав клопотання в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазничив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутні відомості зупинення транспортного засобу під керуванням гр. ОСОБА_1 , на відеофайлі відсутній факт складення адміністртивного протоколу відносно ОСОБА_1 , факт відмови від проходження огляду та факт самої пропозиції такого огляду, також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння в протоколі про адмінстративне правопорушення не відповідають тим обставинам, які містять на відеозаписі, а саме спростовуються, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не має порушення мови, не має жодних порушень координації рухів та різкої зміни забарвлення шкіряного покриву обличчя. Також вказує на те, що твердження, які місяться у письмових поясненнях ОСОБА_2 щодо того, що в ОСОБА_1 чути запах алкоголю з пороржнини рота, спростовується довідкою старости села про те, що ОСОБА_1 знаходився в адекватносиу стані, поводив себе природно, явних ознак сп`яніння не проявлялось. Звертає увагу суду на те, що того дня 16.09.2023 ОСОБА_1 як водій швидкої заступав на чергуання і після освідування лікаря був допущений до роботи керування транспортним засобом.

На підставі наведенного просив закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи на порушення працівниками поліції чинних вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171661 від 16.09.2023, ОСОБА_1 16.09.2023 о 15:39 год. в с. Сали, вул. Гагаріна 35, керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обставновці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Акотест Драгер» або в медичному закладі водій відмовився на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Отже, з об`єктивної сторони дане правопорушення містить три самостійні склади:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом, оскільки правопорушення за ст. 130 КУпАП уважають закінченим з того моменту, коли така особа розпочала рух і рухалась на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

За змістом п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У цьому провадженні обов`язковими елементами об`єктивної сторони складу правопорушення, є факт керування особою транспортним засобом та сам факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особою, яка керує таким транспортним засобом.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Згідно до частини 1,2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Недотримання визначеної законом процедури є наслідком її недійсності, що встановлено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

В силу положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні під час дослідження відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, видно чоловіка, який вийшов з автомобіля. Далі цей чоловік зайшов у подвір`я домогосподарства. Такий фрагмент відеозапису, який відображає такі події, не має звуку.

Далі з відеозапису видно спілкування працівників поліції з гр. ОСОБА_1 , під час якого гр. ОСОБА_1 перебуває в подвір`ї домогосподарства, як встановлено в ході розгляду справи, своєї знайомої, а працівники поліції, один із яких представився за прізвищем ОСОБА_3 , перебувають за парканом цього домогосподарства. В ході розмови працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 щодо невключення покажчика повороту, на що останній відповів, що може і не працює, йому не відомо. Відповіді ОСОБА_1 супроводжуються емоційно. Після цього працівники поліції для встановлення особи гр. ОСОБА_1 попросили представитись, однак отримали відмову. Після такої відмови, працівники поліції з`ясовували чи не вживав гр. ОСОБА_1 алкогольні напої та чи не бажає пройти огляд, на що ОСОБА_1 повідомив, що алкогольних напоїв він не вживав і працівники за даних осбтавин такі питання з`ясовувати не мають права.

Дослідивши такий відеозапис події, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо порушення працівниками поліції чинних вимог закону при складенні протоколу про адмінстративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Втім, під час перевірки відеозапису судом не встановлено самого факту зупинки транспортного засобу під керуванням гр. ОСОБА_1 (з відеозапису видно лише, що особа вийшла з автомобіля, який не перебував в стані руху та знаходився біля чийогось домоволодіння).

Водночас такий фрагмент відеозапису не має звуку.

Додана до матеріалів справи постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №559873 від 16.09.2023 відносно ОСОБА_1 не є належним доказом саме при встановленні наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відеозапис не містить факту пропозиції від працівника поліції про огляд гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі у разі відмови від такого огляду на місці зупинки транспортного засобу. А з`ясування працівником поліції чи вживав гр. ОСОБА_1 алкогольні напої та чи бажає пройти огляд не можна беззаперечно розцінювати, як належне виконання вимог законодавства щодо висловлення пропозиції працівником поліції про проходження огляду на стан сп`янінні на місці зупинки так і про направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Направлення на огляд водія, яке знаходиться в матеріалах справи, суд не може визнати належним доказом, оскільки на відеозаписі не зафіксована належна пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я після відмови від проходження такого на місці.

З перегляду відеозапису взагалі не видно задокументування правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З наявного в справі відеозапису також не вбачається і роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; про зазначення ОСОБА_1 виявлених ознак алкогольного сп`ягніння, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення; відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та відмови за направленням пройти такий огляд у найближчому медичному закладі.

Зазначені у сукупності дані свідчать про те, що огляд водія у даному випадку здійснений з порушенням норм ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку № 1103.

Разом з тим, під час перевірки відеозапису, судом не встановлено явно очевидних зовнішніх ознак перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що відповідно до п. 4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від18.12.2018 за №1026 та зареєстрованої в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб;

3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції;

5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Виходячи з вищезазначеного та з наявного в справі відеозапису, слід констатувати, що запис доданий до протоколу серії ААД за №171661 від 16.09.2023 фіксувався з порушенням вимог «Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 та зареєстрованої в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299, оскільки не містить повної фіксації правопорушення, тому з нього не можливо встановити обставини події саме від моменту зупинки транспортного засобу до складення протоколу на водія за ч.1 ст.130 КУпАП, тому останній не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Жодні інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. В ході судового розгляду таких доказів також суду не надано.

Отже, в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі та дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд бере до уваги надані гр. ОСОБА_1 довідку про місце роботи та дорожній листок №352 легкового автомобіля за яким останнього 16.09.2023 допущено до роботи як водія швидкої .

Такі докази суд уважає належними, допустимими, достовірними та достатніми на підтвердження доводів ОСОБА_1 наданих в судовому засідання, в тому, що він не міг перебувати в стані алкогольного сп`яніння так як мав заступати на чергування в КНП «Центр екстренної медичної допомоги та медичних катастрорф», де займає посаду водія санітарного автомобіля «швидка допомога».

Письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.09.2023 та довідку, видану Салівським старостинським округом Черняхівської селищної ради стосовно обставин події від 16.09.2023 суд ставить під сумнів, оскільки такі докази за своїм змістом є суперечливими та особа у якої відібрано такі пояснення та видано довідку не є, як убачаєжться з матеріалів справи, очевидцем подій. Зворотного суду недоведено.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд уважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

При цьому варто відмітити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, через положення ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказ вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки вищевказані пояснення ОСОБА_1 не спростовані сукупністю доказів у вказаній справі, винність вказаної особи поза розумним сумнівом не доведена.

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 34-35, 245, 247,251, 252, 256,266, 291, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Повний текст постанови виготовлений: 08.01.2024.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО