1Справа № 335/1454/24 3/335/601/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ДОП сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, посвідчення серії НОМЕР_1 виданий від 30.11.2023, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ,-

за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2024 серії ААД №511652, 28.01.2024 о 15 год. 45 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Перемоги, буд. 76, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №645585 складеного 28.01.2024 інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Шинкаренком А.А., 28.01.2024 о 15:45 год. в м. Запоріжжі Вознесенівський район, вул. Перемоги, біля буд. 76, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_3 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та скоїв наїзд на перешкоду, ЛЕП освітлення (стовп), чим порушив п. 2.3 «б», 10.1, п. 12.1, Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Травмованих немає.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2024 серії ААД №511653, 28.01.2024 о 15 год. 45 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Перемоги, буд. 76, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_3 при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху щоб постійно контролювати його рух та скоїв наїзд на перешкоду, а саме стовп. В результаті чого здійснив пошкодження ЛЕП (стовп) та створив перешкоди для руху завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 2.3 «б», 10.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 139 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, додатково пояснив, що це був його вихідний день. Вранці він взяв автомобіль своєї дружини та поїхав до своїх друзів. Там він вживав алкогольні напої, тому задля того щоб йому дістатися додому, він зателефонував дядькові дружини ОСОБА_2 щоб той відвіз його додому. Через деякий час до нього приїхав на громадському транспорті ОСОБА_2 .. Коли він сів на передне пасажирське сидіння, а ОСОБА_2 за кермо, то він скоріш за все заснув бо всіх обставин їхньої поїздки він не пам`ятає. Пам`ятає, що автомобіль стало заносити на повороті і водій не справився з керуванням і вони в`їхали в стовп. Він отримав пошкодження ноги, але через шок не відчував болю. Вони з ОСОБА_2 вийшли з автомобіля і зрозуміли, що їм потрібен евакуатор. Оскільки в нього стала боліти нога, то за евакуатором пішов ОСОБА_2 .. В той час біля них будь-яких осіб не було, допомогу ніхто не пропонував. Через деякий час він змерз та сів до автомобіля на сидіння водія. В цей же момент до нього під`їхав патруль поліції. Пройти обстеження на місці останні йому не пропонували. Затим його забрала швидка допомога та доправила до «5 міської лікарні», де йому зашили рану на нозі. Пройти освідування на стан сп`яніння йому стали пропонувати вже в лікарні і після того як пройшло з моменту ДТП більше двох годин. З правопорушеннями не згоден, оскільки він автомобілем не керував, того, що він був у стані алкогольного сп`яніння не заперечує.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мухін А.А., просив справи про адміністративні правопорушення об`єднати, оскільки вони стосуються однієї особи та надійшли до суду в один і той же час. Надав клопотання про закриття адміністративної справи у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень посилаючись на те, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки вказані протоколи складені з порушеннями. 28.01.2024 приблизно о 15:45 годині у вказаному протоколі місці ОСОБА_1 керування не здійснював, так як автомобілем керував його знайомий ОСОБА_3 , якого від попросив відвести на його автомобілі до власного будинку, оскільки ОСОБА_1 вжив алкогольні напої. Рухаючись по вул. Перемоги, буд.№ 76, ОСОБА_3 не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив наїзд на стовп освітлення дороги, пошкодивши автомобіль та сам стовп. Оскільки ОСОБА_3 отримав забій грудної клітини, був шокований, вийшов з автомобіля та зник з місця ДТП. ОСОБА_1 також отримав тілесні ушкодження, проте залишився на місці ДТП чекати на приїзд патрульної поліції.

Додатково зазначив, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 11652 від 28.01.2024 року, дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч.1 КУпАП, за ознакою відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України. Предметом доказування винуватості особи за даним складом правопорушення є факт керування транспортним засобом та належна процедура проведення огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що факт керування 28.01.2024 року о 15-45 ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в наданих суду матеріалах справи, зокрема матеріалах відео фіксації правопорушення, а саме документування факту відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, а твердження правопорушника про те, що він не керував транспортним засобом та порушена сама процедура проведення огляду, не спростовані зібраними доказами, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Матеріали відеофіксації інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не містять доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для Сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026. застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п. 1). Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2). Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення. п. 3 р. 1 зазначеної Інструкції містить вичерпний перелік засобів фіксування правопорушень, до яких не належить мобільний телефон. Відповідно до п. 3 р. 2 на портативному приладі повинна бути встановлена вірна дата та час.

Правова позиція щодо необхідності повної відео фіксації правопорушення під час його документування знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду у складі колегії КАС № 357/10134/17 (п. 33-36) щодо доказів по справам про адміністративні правопорушення.

Також зазначив, що натомість, у приєднаних до протоколу матеріалах відеофіксації, відсутні зображення, що ОСОБА_1 28.01.2024 року о 15-45 виконує функції водія транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 27 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відеозапис нагрудної камери працівника УПП, взагалі зафіксували складання та оголошення вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення та проведення огляду на стан сп`яніння, вбачає порушення при порядку проведення огляду на стан сп`яніння, відповідно до ч. 5,6 ст. 266 КУпАП України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , після роз`яснення йому прав та обов`язків, після попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, суду пояснив, що він є інвалідом І групи та має посвідчення водія. 28.01.2024 вже після обіду до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив його забрати з площі Фестивальна в м. Запоріжжі, оскільки він вжив алкогольні напої зі своїми знайомими. Він погодився та громадським транспортом доїхав до місця, де його чекав ОСОБА_1 Автомобіль, на якому того дня був ОСОБА_1 належить його дружині. Сіли до автомобіля, він сів за кермо, а ОСОБА_1 на передне пасажирське сидіння. Почали їхати, коли їхали по вул. Перемоги у бік «5 міської лікарні», то через дорожнє покриття та наявність заокруглення на дорозі, автомобіль почало заносити і він через свій стан здоров`я і хворі руки не впорався з керуванням та вони потрапили в ДТП. Автомобіль залетів на бордюр та в`їхав у стовп. Затим вони вийшли з автомобіля і він вирішив піти за евакуатором, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Що було на місці ДТП, коли він звідти пішов не знає. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що він знаходиться в «5 міській лікарні», куди його доставили поліцейські. Тому він вирішив не повертатися назад, а пішов додому.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 й зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі - Інструкція №1452/735).

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 р. 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 9 р. 2 Інструкції, працівник поліції повинен доставити особу до закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж через дві години після виникнення підстав для огляду. Крім того, п. 8 р. 1 Інструкції зобов`язує поліцейського у разі вчинення ДТП із постраждалими доставити особу для огляду саме у заклад охорони здоров`я, а не пропонувати провести огляд за допомогою приладу Драгер.

Тобто законодавцем встановлений такий порядок проведення огляду на стан сп`яніння - спочатку поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а вже потім у закладі охорони здоров`я. В даному випадку поліцейський запропонував проведення огляду за допомогою Драгер у дворі лікарні о 18-04 ( файл ІD 470290), тобто більш ніж через дві години після виникнення підстав для огляду, а після відмови не запропонував проведення огляду у закладі охорони здоров`я.

Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для Сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини та адміністративні правопорушення на транспорті» містяться роз`яснення, що під керуванням слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспортного засобу.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Згідно ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, тобто працівника УПП. Вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшов підтвердження, не доведений належними доказами, і його пояснення про те, що автомобілем о 15-45 він не керував, не були спростовані матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема даними відео фіксації. При збиранні доказів правопорушення були порушені вимоги Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння, а саме запропоновано проведення огляду після спливу двохгодинного строку для його проведення у медичному закладі, що не відповідає вимогам ч.ч. 5.6 ст. 266 КпАП України та Інструкція №1452/735.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 645585 від 28.01.2024 року, постраждалі особи відсутні. Матеріальної шкоди іншим особам не завдано.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за умови заподіяння наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Відсутність зазначених наслідків виключає застосування ст. 124 КУпАП.

Перелічені обставини вказують на відсутність беззаперечних доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та взагалі факту наявності події такого правопорушення.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 511653, ОСОБА_1 здійснив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив електроопору, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 139 КУпАП.

В цій частині суд вважає, що провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачена відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами- суб`єктами господарської діяльності заходів, щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене. Отже, пошкодження електроопори внаслідок ДТП, охоплюється диспозицією ст.124 КУпАП, та не утворює самостійного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 139 КУпАП.

Проте, наявні в матеріалах справи докази цим критеріям не відповідають, що виключає можливість притягнення до відповідальності особи на підставі цих доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, тобто працівника УПП.

Захисник вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому, не знайшло підтвердження, не доведений належними доказами, і його пояснення про те, що при складанні протоколу були допущені істотні порушення, які унеможливлюють притягнення його до відповідальності не були спростовані матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення. З доданих до протоколу відеофайлів не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та щодо нього була застосована належна процедура огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі № 9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено три протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 139, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.

Разом з тим, вказані докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.139, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Обов`язковою ознакою складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

Так, ОСОБА_1 та його адвокат Мухін А.А. під час розгляду справи судом заперечували факт керування автомобілем.

В рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши відеозапис, який наданий разом з адміністративним матеріалом, вбачається, що він починається о 15:53, коли ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі, який не рухався, заперечує керування транспортним засобом, а до нього наближається працівник поліції (файл ID 470271). Подальший відеозапис, який складається з 5 частин взагалі не підтверджує, ані факту скоєння ДТП, ані знаходження за кермом ОСОБА_1 та керування ним транспортним засобом, а містить дії по документуванню правопорушення.

Будь-яких фіксувань того, що у автомобілі «Skoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_3 був водієм саме ОСОБА_1 та він керував вказаним автомобілем, матеріали справи не містять.

Таким чином, вважаю, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні дані, які свідчать про наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_1 .. Тому стверджувати поза розумним сумнівом, що саме з вини ОСОБА_1 , сталась подія ДТП у суду не має.

Крім того, згідно з п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, за приписами ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зокрема особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Вказані права при складанні протоколу не були роз`яснені ОСОБА_1 , що підтверджується наданим відеозаписом.

Також, в протоколах не має підпису ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Наявне лише те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

З огляду на викладене, суд вважає, що посадові особи, зокрема працівники поліції не дотримали вимог закону щодо поінформованості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо суті вчиненого правопорушення та наслідків.

Крім того, наданий відеозапис не спростовує версію ОСОБА_1 та адвоката Мухіна А.А. про те, що йому роз`яснювалось право пройти огляд в медичній установі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та є одним з основних джерел доказів, тому, він повинен бути складений з дотриманням норм чинного законодавства.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Наданими доказами підтверджуються пояснення ОСОБА_1 про порушення його прав під час складання протоколу, у зв`язку з чим він не може вважатися належним та допустимим доказом.

Натомість, наданими доказами не спростовуються показання свідка ОСОБА_2 ..

Верховний суд у постанові від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Очевидні факти порушень ст. 266 КУпАП, вказують на відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.139, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає необхідним провадження у об`єднаній справі відносно останнього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 124, ч. 1 ст. 130, 139, 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст. 139, КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Романько