Справа № 451/4/24
Провадження № 3/451/45/24
ПОСТАНОВА

іменем України

12 січня 2024 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П. розглянувши матеріали, які надійшли із ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністартивного проавопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 025443 - ОСОБА_1 , який постановою Радехівського районного суду Львівської області від 11.01.2023 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП 21.11.2023 біля 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме в телефонному режимі словесно погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами, чим завдав останній шкоду психологічному здоров`ю та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні вказаного вище правопорушення не визнав, факт вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини заперечує. Пояснив, що ОСОБА_2 являється його колишньою дружиною, яка з 15.01.2023 проживає в м. Луцьк Волинської області; з 01.11.2023 їхня спільна дитина проживає із ОСОБА_2 , а до 01.11.2023 проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Зазаначив, що між ними існують конфліктні відносини через виховання та проживання дитини, так 21.11.2023 біля 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 він дійсно зателефонував до колишньої дружини ОСОБА_2 поцікавитись дитиною. В телефонному режимі між ними виникла сварка, яку спровокувала саме ОСОБА_2 і в ході якої вони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) словесно ображали один одного; фізичною розправою він не погрожував. Просить закрити провадження, оскільки між ними виник звичайний словесний конфлікт. Також зазначив, що сприводу визначення місця проживання дитини в суді перебуває цивільна справа.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, перевіривши надані матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст. 283 КУпАП виносить постанову.

Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи булла завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

У відповідність до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, вбачається, що: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому, зі змісту диспозиції ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, словесні образи, погрози тощо не формують домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи і за умови що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали чи могли завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вказівки на те, які наслідки для потерпілої потягли за собою дії ОСОБА_1 ..

Протокол про адміністративне правопорушення, хоча і є самостійним видом доказу, проте обставини викладені в ньому повинні бути перевірені та обґрунтовані за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, «по телефону словесно погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами».

Разом з тим у судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися стійкі неприязні стосунки, які виникли у зв`язку із колишнім спільним проживанням, їх розлученням, а також суперечками щодо виховання та проживання дитини ( спір щодо визначення місця проживання дитини перебуває на розгляді в суді). При прийнятті рішення суд враховує пояснення ОСОБА_1 надані ним у судовому засіданні про те, що він фізичною розправою не погрожував, що не дає достатніх підстав розцінити такі дії ОСОБА_1 як насилля. Крім того, ані з протоколу про адміністративне правопорушення, ані з письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 неможливо встановити те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник не звичайний конфлікт, а мало місце домашнє насильство психологічного характеру з боку ОСОБА_1 , а також в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно здійснював телефонні дзвінки і дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Суд вважає, що заява потерпілої та її письмові пояснення не можуть вважатися достатніми доказами щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки свідчать про наявність стійких конфліктних відносин з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що викликає сумнів в їх об`єктивності.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.

Сам по собі протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не може бути доказом винуватості, такий складений за результатами письмового звернення ОСОБА_2 , за результатами перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд немає права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи те, що складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, а також дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що наявні у справі докази, не підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Неправомірну поведінку ОСОБА_1 суд розцінює як захисну, відповідну ситуації, що склалася між ними.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись п. 7 ч.1 ст. 247, 284 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

СуддяО. Патинок