Справа № 132/1942/23
Провадження № 33/801/29/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 18 червня 2023 року о 21 год. 23 хв. рухаючись по автодорозі Житомир Могилів-Подільський, керував транспортним засобом марки «DAF XF 95.430», номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини; хитка хода), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу під відеофіксацію, чим порушив пункт 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушеннями КУпАП, оскільки при його складенні не були залучені свідки.

Розгляд справи призначався із порушеннями, а ОСОБА_1 не надходили повістки про виклик до суду і справа була розглянута без його участі, внаслідок чого були порушені його права.

Крім того працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, адже ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом.

До того ж йому не була вручена копія протоколу.

В судове засідання ОСОБА_1 двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 135886 вбачається, що 18 червня 2023 року о 21 год. 23 хв. на автодорозі Житомир Могилів-Подільський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «DAF XF 95.430», номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Від підписів у протоколі ОСОБА_1 відмовився. Копія протоколу знаходиться у матеріалах справи (а. с. 1, 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 18 червня 2023 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до Калинівської ЦРЛ. У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду відмовився (а. с. 4).

Із відеозаписів, долучених до матеріалів справи видно як о 21 год. 22 хв. поліцейські підходять до автомобіля «DAF XF 95.430», двигун якого працює, та повідомляють, що зупинили його у зв`язку із тим, що ззаду відкритий борт, пропонують вийти подивитися та усунути несправності.

З водійського боку автомобіля виходить ОСОБА_1 , а з іншого боку виходить пасажир автомобіля. Поліцейські просять ОСОБА_1 пред`явити документи.

О 21 год. 29 хв. поліцейський повідомляє про те, що у ОСОБА_1 та пасажира автомобіля наявні ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують пройти огляд на місці зупинки, у відповідь на що пасажир транспортного засобу неодноразово пропонує вирішити усе по-дружньому.

О 22 год. 18 хв. поліцейський знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той повідомляє, що проходити огляд не буде, бо не сидів за кермом автомобіля. Поліцейський повідомляє про складення протоколу за ст. 130 КУпАП та складає адміністративні матеріали. Від підписів у протоколі ОСОБА_1 відмовляється.

За таких обставин, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зводяться до незгоди із ними та факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовують.

Безпідставними є покликання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушеннями КУпАП, оскільки при його складенні не були залучені свідки, адже відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд у присутності свідків проводиться поліцейським лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не вручили йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП примірник протоколу вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, під розписку, а ОСОБА_1 від підписів у адміністративних матеріалах відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.

Суд також критично ставиться до доводів апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу даної статті вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що ним керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу.

Про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом свідчить складення адміністративних матеріалів.

Окрім того на відеозаписі зафіксовано як особа, яка була пасажиром автомобіля, після складення адміністративних матеріалів повідомляє поліцейським, що вони очікують на водія, який забере авто з місця зупинки.

Щодо тверджень у апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на участь при розгляді справи, то апеляційний суд зазначає таке.

Як видно із матеріалів справи судові засідання призначалися судом неодноразово і з достатнім інтервалом, а саме 05 липня 2023 року, 20 липня 2023 року, 29 листопада 2023 року.

Повістки про виклик до суду надсилалися ОСОБА_1 на адресу, яку він повідомив працівникам поліції та яка зазначена у протоколі, проте листи були повернуті до суду без вручення з причин відсутності адресата за вказаною адресою (а. с. 8, 14).

Також на офіційному сайті Калинівського районного суду Вінницької області публікувалися оголошення про виклик до суду (а. с. 9, 13).

Окрім того 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повідомлявся про виклик до суду телефонограмою (а. с. 15).

Отже, суд першої інстанції повністю забезпечив відповідні права ОСОБА_1 , проте із невідомих причин він ними не скористався.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук