П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ№ 127/39280/23
09 січня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

10.12.2023 о 10:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, шарпав за руки та штовхав, чим міг завдати шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначив, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №428799 від 10.12.2023, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.12.2023, поясненнями ОСОБА_2 від 10.12.2023, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10.12.2023, довідкою КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» від 10.12.2023 №3081.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та необхідність застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 , за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд бере до уваги вимоги ст. 33 КУпАП, а також враховує, те що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя