Справа № 559/57/24
Номер провадження 3/559/124/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Рідченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно матеріали, які надійшли від ВОНС в Дубенському районі УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , жит. АДРЕСА_1 , працюючого згідно протоколу лісником,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2023 серії ААД №381603, за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слідує, що 26.12.2024 12 год. 49 хв. Рівненській області, Дубенському районі с. Студянка, провулок Поштовий, 5 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager №7510» ARND-0037 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Рідченко М.В.. пояснила наступне. Матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 . працівники поліції затримуючи ОСОБА_1 допустили грубе порушення його права на захист. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи містять грубі розбіжності, зокрема акт огляду складено о 12:49 год., однак, згідно протоколу про адміністративне правопорушення в цей час ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Згідно направлення, воно видано о 13 год. 30 хв., однак, як вбачається із відеозаписів, в цей час ОСОБА_1 перебував із працівниками поліції в службовому автомобілі. Таким чином, відомості, що містяться в матеріалах даної адміністративної справи не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом. Тому просила провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судом, за клопотання сторони захисту, викликався працівник поліції: ОСОБА_3 (а.с.27, 28).

В судовому засіданні поліцейський взводу 1 роти 6 (з обслуговування Дубенського району) батальйону УПП в Рівненській області ОСОБА_3 пояснив, що протокол затримання складав не він, лише можливо шапочку заповнив та підписав. Тому що там вказано, він пояснити не може. Він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці, проте відповіді від нього не почув. Потім запропонував проїхати до лікарні, проте ОСОБА_1 не повідомив чи буде проходити огляд чи ні. Тому він його поведінку розцінив як відмову, у зв`язку з чим і складався протокол. Фактично ОСОБА_1 від огляду не відмовлявся. Чому не повідомили центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги пояснити толком не зміг. Не доставили до відділку поліції затриманого, так як йому сказали, що можна оформляти і на місці протокол. (Тому вони розвернулись і поїхали назад в село Студянка). Чому відмовив ОСОБА_1 в проходженні огляду на його прохання до складання протоколу пояснити не зміг. Чому сталась помилка в годинах в акті, направленні він пояснити не може.

Враховуючи пояснення надані стороною захисту, працівником поліції, а також вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як кожен окремо, та і в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції надано наступні докази, які були дослідженні та оцінені судом в судовому засіданні, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №381603 від 26.12.2024, який складено о 14 год. 30 хв. Рівненська область, Дубенський район, с.Студянка, пров.Поштовий, 5, в якому вказано, що 26.12.2024 12 год. 49 хв. Рівненській області, Дубенському районі с. Студянка, провулок Поштовий, 5 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager №7510» ARND-0037 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП /а.с.1/;

- акт огляду водія, який складено 26.12.2023 о 12 год. 49 хв./а.с.2/;

- направлення на огляд водія складене 26.12.2023 о 13 год. 30 хв./а.с.3/;

- пояснення ОСОБА_1 , написані ним власноручно 26.12.2023, в яких він зазначив наступне: «Я сидів на пасажирському сидінні з жінчиною сестрою і під`їхала патрульна поліція. Ми з нею вийшли і ішли додому. Патрульна поліція мене догнала і застосувала спец.засоби. Закувавши мене у кайданки. Я нікуди не їхав, а просто сидів у авто на пасажирському сидінні. Свідком усьому є сестра жінки ОСОБА_4 »./а.с.4/;

- зобов`язання ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2023/а.с.5/;

- копія постанови серії ЕНА №1165349 від 26.12.2023, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП 26.12.2023 о 12 год. 41 хв. в с.Студянка на вул.Набережна, 1/а.с.7/;

- клопотання поліцейського взводу 1 роти 6 (з обслуговування Дубенського району) батальйону УПП в Рівненській області Геруса Артура Миколайовича, в якому він просить вважати за вірне часом вчинення правопорушення ОСОБА_1 12 год. 41 хв./а.с.8/;

- диски із відеозаписами/а.с.9/.

Окрім того, 29.02.2024 на запит суду, який було зроблено за клопотанням сторонни захисту, була надана копія протоколу затримання ОСОБА_1 від 26.12.2023 серії АЗ №063675/а.с.33/.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (у редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення).

Таким чином, у відповідності до диспозицій ч. 1 ст. 130 КУпАП однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності є керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста- машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Чинне законодавство, а також Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування». Проте зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Стороною захисту заперечується, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Як вбачається із долучених до матеріалів справи відеозаписів та письмових пояснень ОСОБА_1 /а.с.4,9/, на місці події ОСОБА_1 також заперечував факт керування ним транспортним засобом. Окрім того, факт керування ним транспортним засобом 26.12.2023 не підтвердженим жодним наявним матеріалах справи доказом, в тому числі відеозаписом подій, який долучено до матеріалів справи та який був оглянутий у судовому засіданні. Не зрозумілим для суду залишається те, що свідок, яка була присутня на місці події та на яку вказував ОСОБА_1 у своїх поясненнях ОСОБА_5 , не була допитана працівниками поліції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні норми передбачені вищевказаними Інструкцією та Порядком, відповідно до яких встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із змісту положення ч. 5 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 3-7 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема:

перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу;

на вимогу особи надає їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (тобто показує особі сертифікат та свідоцтво про повірку);

видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці);

за допомогою спеціального приладу проводиться огляд і в акті огляду фіксуються його результати. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння;

якщо встановлений факт сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (тобто до проведення огляду і складення відповідного направлення та акту огляду відсутні підстави складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП);

якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 Включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На відеодоказах - цифрових носіях (DVD-дисках)(а.с.8), що додані до протоколу, які був досліджені судом в ході судового засідання, вбачається, що, інформація, яка міститься на них, не спростовує пояснення надані стороною захисту, а навпаки підтверджує їх. Зокрема суд звертає увагу на наступні обставини:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №381603 від 26 грудня 2023 року: водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння о 12 годині 49 хвилин в Рівненській області, Дубенському районі с. Студянка, провулок Поштовий, 5/а.с.1/.

Проте акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, був складений 26.12.2023 року о 12 годині 49 хвилин/а.с.2/. Тобто акт огляду було складено в той же час коли ОСОБА_1 , згідно протоколу, керував транспортним засобом.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене 26.12.2023 о 13 годині 30 хвилин/а.с.3/. Проте згідно відеозапису «Clip-3» працівник поліції о 13 годині 30 хвилин разом із іншим працівником поліції та ОСОБА_1 знаходяться в службовому транспортному засобі та повертаються до с. Студянка. У зв`язку з цим працівник поліції, перебуваючи за кермом службового транспортного засобу, не мав жодної можливості скласти направлення на огляд водія о 13 годині 30 хвилин.

Згідно відеозапису «Clip-5» о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що хоче пройти огляд на стан сп`яніння. Проте працівник поліції відмовив ОСОБА_1 у проходженні огляду повідомивши, що він розгляд справи вже провів. В подальшому о 14 годині 01 хвилина ОСОБА_1 ще раз повідомляє, що бажає їхати на експертизу, проте йому знову було відмовлено. Отже, згідно всіх відеозаписів відсутня фактична відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі.

Щодо клопотання поліцейського взводу 1 роти 6 (з обслуговування Дубенського району) батальйону УПП в Рівненській області Геруса Артура Миколайовича, в якому він просить вважати за вірне часом вчинення правопорушення ОСОБА_1 12 год. 41 хв./а.с.8/ та зазначає, що дане клопотання не є допустимим доказом та не береться до уваги, виходячи із наступного.

Згідно п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затв. Наказом МВС №1376 від 06.11.2015 р. визначено, що: Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Положеннями ч.1 ст.256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, мотивів і форми вини.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Законодавством не передбачено внесення змін до протоколу про адміністратвине правопорушення шляхом подання посадовою особою клопотання. Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було відомо про наявність такого клопотання і що зі змістом його він був ознайомлений. З клопотання не можливо встановити коли воно було написано. А у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №381603 від 26.12.2023, зміст якого даним клопотанням просить працівник поліції змінити, у графі «до протоколу додаються» - відсутня інформація про таке клопотання.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Протокол про адміністративне затримання серії АЗ №063675 від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено о 13 годині 10 хвилин.

В протоколі адміністративного затримання вказано, що згідно ч. 3 ст. 261 КУпАП особа буде захищати себе самостійно.

Згідно відеозапису «Clip-5» працівник поліції о 13 годині 59 хвилин запитує у ОСОБА_1 чи повідомляти безоплатну правову допомогу чи ОСОБА_1 буде захищати себе сам. На що ОСОБА_1 не повідомляв працівнику поліції, що буде захищати себе сам.

Тобто працівник поліції не повідомив центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги після затримання ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 261 КУпАП і запитав в ОСОБА_1 про необхідність це зробити через 59 хвилин після того, як він був затриманий. Також працівник поліції вніс невірні дані до протоколу зазначивши, що ОСОБА_1 буде захищати себе самостійно. Таким чином, діями працівника поліції ОСОБА_3 було порушено право на захист та не доставлено затриману особу до відділку поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників у сукупності із оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи, а також доказами долученими стороною захисту, суддя приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі має бути закрито.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки спростовані дослідженими матеріалами справи, зібраними і складеними самими ж працівниками поліції.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець