справа № 361/2189/24
провадження № 3/361/1860/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з ГУ ДПС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого : АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу №482/10-36-07-08 про адміністративне правопорушення від 21.02.2024 громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкт господарювання, так ОСОБА_1 здійснює на власний ризик господарську діяльність у сфері ремонту автомобілів з метою одержання прибутку. Надання послуг здійснюється на станції технічного обслуговування за адресою : м. Бровари, вул. Радистів, 5. Громадянин ОСОБА_1 в податкових органах не взятий на облік як фізична особа підприємець. Відповідно до наявної податкової інформації, отриманої у встановленому порядку, ОСОБА_1 надавав послуги з ремонту автомобіля за готівкові кошти 12.12.2023. Станом на момент перевірки в ремонті знаходиться один автомобіль.

ОСОБА_1 свою винуватість у скоєнні зазначеного в протоколі правопорушення категорично заперечив, пояснив, що він господарською діяльністю у сфері ремонту автомобілів з метою одержання прибутку не займається, а лише допоміг знайомому відремонтувати автомобіль.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245,251,252,280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, на підтвердження зазначених в протоколі обставин додається Акт (довідка) фактичної перевірки від 21.02.2024, в якому зазначено про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у сфері ремонту автомобілів з метою одержання прибутку, при цьому документи на право використання приміщення не надано, ОСОБА_1 на обліку в податкових органах як фізична особа підприємець не взятий; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він заперечує здійснення господарської діяльності; Інформаційна картка АА-145202 від 12.02.2024, в якій вказано про надходження повідомлення ОСОБА_2 про порушення податкового законодавства, а саме СТО « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою : АДРЕСА_2 , ухиляються від сплати податків та ведуть свою підприємницьку діяльність незаконно. Дані про власника ОСОБА_3 , ймовірно ОСОБА_4 .

Вказані докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи із наступного.

Диспозиція частини 1 статті 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, відповідно до закону.

Згідно вимог ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов'язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов'язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

У п. 4 вищевказаної постанови вказано, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та здійснення суб'єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

При цьому, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП уповноважена особа зобов'язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Як вбачається, у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.02.2024 вказано про разовий факт надання послуги по ремонту автомобіля без дозвільних документів на право здійснення підприємницької діяльність. При цьому, не встановлено факту отримання будь-якого прибутку ОСОБА_1 від здійснення такої підприємницької діяльності.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, отримував від цього прибуток, не вбачається систематичності його дій, їх самостійний та ініціативний характер, на власний ризик, що і становить суть господарської діяльності.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено фактичних обставин правопорушення, відсутні вказівки на час вчинення інкримінованого правопорушення (якщо воно мало систематичний, а не разовий характер), посилання на конкретні обставини, вказівки в протоколі про здійснення постійної господарської і підприємницької) діяльності з ремонту автомобілів взагалі не наведено, так як в матеріалах провадження відсутні докази щодо осіб, яким надавалися такі послуги, коли саме (якщо такі факти мали місце періодично чи надавалися на постійній основі), не вказано докази щодо отримання прибутку та не зазначено про регулярність таких дій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, а розпочате провадження в даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.С.Сіренко