Справа № 462/9/24
ПОСТАНОВА

09 січня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу у розмірі 17 000, 00 грн,-

встановила:

05.01.2024 ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розстрочити сплату штрафу у розмірі 17 000, 00 грн на три частини у зв`язку із неможливістю сплатити одразу всю суму штрафу через сімейні обставини, а саме через те, що він фінансово підтримує маму.

Розглянувши заяву від 05.01.2024, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У відповідності до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення регулюється ст. 301 КУпАП відповідно до якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання судового рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування знаходиться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. При цьому, надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.01.2024 у справі № 462/9/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

У поданій ОСОБА_1 заяві не зазначено жодних обставин, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення та про необхідність відстрочки сплати вказаного штрафу, як і не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, в той час як ОСОБА_1 обмежився лише формальним висловом про фінансову неможливість сплатити всю суму штрафу через сімейні обставини.

Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 280, 283, 301, 304 КпАП України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» суддя -

постановила:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу у розмірі 17 000, 00 грн - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Іванюк І.Д.