Справа № 204/1573/24
Провадження № 3/204/940/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №067457 від 09.02.2024 року, 09 лютого 2024 року о 21 год. 45 хв. громадянка ОСОБА_2 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого брата ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю громадянина ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнала та зазначила, що вона проживає разом із своєю донькою та рідним братом у будинку за адресою: АДРЕСА_2 частина якого належить самій ОСОБА_2 . Через те, що на даний час частина будинку не була виділена у натурі, існують спори із братом стосовно користування житловою площею. Так, ОСОБА_3 увесь час чинить перешкоди у користуванні житлом, зокрема, перерізав дроти електроенергії. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що 09.02.2024 року знову була суперечка із братом після якої її брат викликав поліцію. Проте, будь-яких дій психологічного характеру або фізичного впливу ОСОБА_2 не застосовувала до брата, а сварка була лише сімейним непорозумінням через порядок користування житловим будинком.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Волинець Т.В. під час судового засідання просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зазначивши, що ОСОБА_2 є власником 1/4 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а її брат ОСОБА_3 , який проживає разом із нею, чинить їй перешкоди у користуванні власним житлом та викликає поліцію лише задля того щоб виселити ОСОБА_2 разом із її дитиною із вказаного вище житлового будинку.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши захисника та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Проте, матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів щодо конкретних дій та їх наслідків, вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи ОСОБА_3 наслідків, зазначених у цій статті.

Доказами у провадженнях про адміністративні правопорушення виходячи з положень ст. 269, 272, КУпАП є рапорт працівника поліції, письмові пояснення потерпілої, письмові пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідків, та інші письмові матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09 лютого 2024 року о 21 год. 45 хв. громадянка ОСОБА_2 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого брата ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю громадянина ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Із рапорту співробітника поліції від 09.02.2024 року вбачається, що 09.02.2024 року під час патрулювання Чечелівського району м.Дніпра, о 20 год. 48 хв. було отримано виклик «Домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця ОСОБА_2 скаржилась на брата ОСОБА_3 , який вчиняє психологічне насильство по відношенню до неї. По прибуттю на місце події співробітника поліції було вислухано обидві сторони конфлікту. Від ОСОБА_2 та її брата ОСОБА_3 було прийнято заяви та складено відносно кожного протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.2).

Заявою, зареєстрованою 09.02.2024 року за №2727, ОСОБА_3 просив органи поліції прийняти міри стосовно своєї сестри ОСОБА_2 , яка з 09.02.2024 року та на протязі місяця вчиняла щодо нього домашнє насильство, яке виражалось у погрозах щодо нього сторонніми особами та в його бік висловлювалась нецензурними словами і ображала його та його честь (а.с.3).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що погроз у бік її брата не було, як і не було висловлювань нецензурною лексикою, скандалів та конфліктів вона не починала, а сама заява її брата була написана під впливом ОСОБА_4 , який має на неї безпідставні образи (а.с.4).

У зв`язку із викладеними обставинами інспектором УПП в Дніпропетровській області було заповнено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та врегульовано конфлікт (а.с.5).

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами виникли стійкі взаємні неприязні відносини через те, що сторони конфлікту не можуть визначити спосіб на порядок користування житлом приміщення, де вони спільно мешкають, тому суд вважає, що у ОСОБА_3 можуть існувати причини для обмови ОСОБА_2 , тому твердження потерпілого не можна вважати безумовно об`єктивними.

Суд вважає що у даному випадку психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_2 хоча й відображене у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, його зміст не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

За наслідками розгляду справи суд вважає, що провадження про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 213, 221, п.1 ст.247, 248, 249, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар