Справа № 450/5727/23 Провадження № 3/450/292/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 954247 від 03.07.2023р., 19.02.2023 року близько 18 год. 30 хв. за адресою: Львівська область, Львівський район, с.Загір`я, с/т «Будівельник» ОСОБА_1 наніс удари по руках ОСОБА_2 , вибив з рук мобільний телефон, чим порушив громадський спокій громадян. ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Вказав, що між ним та сусідом ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_2 існує конфліктна ситуація, оскільки сусіди спорудили споруду на дорозі загального користування, що спричиняє те, що вода з вулиці повністю стікає на подвір`я до нього та спричиняє затоплення будинку. Ввечері 19.02.2023р. перебував у своєму домоволодінні разом з дружиною ОСОБА_4 , яка вийшла на дорогу загального користування та почув крик своєї дружини та вибіг на вулицю. Він вийшов на дорогу та побачив, що ОСОБА_3 та його дружина притисли його дружину до паркану, а ОСОБА_2 світила їй в очі ліхтарем. Він пішов до дружини, щоб забрати її, а ОСОБА_2 почала світити йому в очі ліхтариком, сліпити його, тому він рухом руки вибив з рук телефон, в цей момент ОСОБА_3 кинув в нього камінь. Напад з боку ОСОБА_3 сприймав цілком серйозно, оскільки неодноразово вони погрожували йому та дружині. ОСОБА_4 просила викликати поліцію. ОСОБА_1 повернувся на територію свого домоволодіння та повернувся, щоб забрати дружину, взяв в руки дошку для захисту. Щоб забрати дружину, змушений був відганяти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 замахуючись дошкою. ОСОБА_3 вдарив дружину кулаком в ніс, розбивши їй носа, дружина почала плакати, їй стало погано, він забрав дружину додому та викликав швидку , оскільки в дружини був гіпертонічний криз.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що ввечері 19.02.2023р. почула гавкіт собак і вийшла на вулицю, де побачила, що ОСОБА_4 почала розривати насип, який утримував стічні води, які в іншому випадку переливаються через бруківку та заливається їхнє подвір`я. Вона зробила зауваження сусідці, щоб цього не робила, світила ліхтарем. Від свого домоволодіння вийшов ОСОБА_1 , почала кричати, вибив з рук ОСОБА_2 телефон, замахувався в її сторону дошкою, якою вдарив її чоловіка ОСОБА_3 . Пізніше ОСОБА_1 викликав працівників поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав, що ввечері 19.02.2023р. ОСОБА_5 почала розбирати загородження на дорозі, яке спорудили він та його дружина, щоб стічні води з дороги загального користування не заливали їхнє подвір`я. Він вийшов на дорогу разом з дружиною ОСОБА_2 , пізніше на дорогу вибіг ОСОБА_1 , який почав вибивати у ОСОБА_2 телефон з рук, бо вона світила ліхтарем. Пізніше ОСОБА_1 повернувся на своє подвір`я та увімкнув світло, коли повернувся на вулицю, то в руках мав дошку, якою вдарив ОСОБА_3 та замахувався в сторону дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, про існування конфлікту внаслідок спорудження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дамби на дорозі вздовж паркану, який належить родині ОСОБА_6 та потрапляння внаслідок цього стічної води на територію їхнього будинковолодіння. 19.02.2023 року зранку викликались працівники поліції та при них робився відтік води. Ввечері повернулась додому після роботи та пішла погодувати собак, та побачила, що домоволодіння знову заливає водою, вийшла на дорогу та намагалась зробити відтік води забравши кілька камінців. До неї підбігли ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали сліпити її ліхтарями, ОСОБА_3 почав придавлювати її до стіни, при цьому ображали. Вона змушена була стати на каміння біля свого паркану, відступивши від них, у неї піднявся тиск та почала кликати на допомогу чоловіка, який невдовзі прибіг. ОСОБА_5 сказала чоловіку взяти телефон та викликати поліцію. Чоловік повернувся на територію їхнього домоволодіння, а потім знову прийшов до них. ОСОБА_2 почала світити ліхтариком йому в очі, і він рукою відхилив предмет освітлення. ОСОБА_3 кинув камінь в сторону чоловіка. ОСОБА_1 знову повернувся у своє домоволодіння та вийшов знову на вулицю, взявши дошку в руку. В якийсь момент ОСОБА_5 опинилась між ОСОБА_3 та своїм чоловіком та відчула удар в лице, який наніс ОСОБА_3 та відчула, що з носу іде кров. Чоловік забрав її з вулиці додому та викликав швидку, яка приїхала десь через 40хв та у неї був тиск 220. Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сприймала як загрозу для свого життя та здоров`я.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові про закриття кримінального провадження від 29.05.2023р. зазначено, що в ході проведення досудового розслідування в діях особи, на яку вказує особа- заявник, а саме ОСОБА_1 , не встановлено умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, тобто хуліганства, оскільки вказана особа вчиняла дії для захисту власного майна через зупинення потрапляння на територію його володіння потоку стічних вод, не маючи жодного умислу на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, дії останнього є такими, що не є кримінально караним діянням, що передбачене ст.296 КК України. Досудовим розслідуванням не встановлено допустимих доказів, які б підтвердили умисел та вину вчинення особою вказаного кримінального правопорушення, та не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між його діянням та їх наслідками, шкодою, у зв`язку із чим відсутній причинний зв`язок як об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення.

З оглянутих у судовому засіданні записів з камер відеоспостереження вбачається, що 19.02.2023 року в темну пору доби на вулиці загального користування біля огорожі домоволодіння ОСОБА_1 перебувала його дружина ОСОБА_4 , яка переставляла плитки, цеглини від свого паркану, на іншу частину вулиці. До неї підійшли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , почали переставляти плитки, цеглини у зворотному напрямку. Пізніше ОСОБА_4 перебувала біля свого паркану, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стояли поруч біля неї, відбувалась розмова на підвищених тонах. Від свого домоволодіння до них підійшов ОСОБА_1 , та вибив з рук ОСОБА_2 телефон, який із включеним ліхтариком був направлений в сторону ОСОБА_1 . ОСОБА_3 кинув в сторону ОСОБА_1 камінь. Пізніше ОСОБА_1 повернувся у своє домоволодіння, інші особи перебували і надалі на вулиці, причому ОСОБА_4 стояла біля свого паркану, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стояли поруч біля неї, ОСОБА_4 вказувала ОСОБА_7 , що вона забороняє знімати себе. Пізніше від свого домоволодіння вийшов ОСОБА_1 , в руках мав дошку, потягнув дружину до себе, яка почала сильно кричати, та вони повернулись в сторону свого домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Фабулою ст. 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ст. 1 Закон України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення"» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

З урахуванням зазначених вище норм та встановлених обставин справи хоча ОСОБА_1 і вчинив певні дії, проте вони не підпадають під дію ст. 173 КУпАП, оскільки виникли внаслідок конфліктної ситуації, спричиненої за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та були спрямовані для захисту дружини ОСОБА_5 .

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на вчинення ОСОБА_1 порушення громадського порядку. При розгляді справи не встановлено доказів, які б підтвердили умисел та вину вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу; особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Висловлювання нецензурних слів під час сварки або конфлікту, інші подібні дії осіб, утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04 жовтня 2012 року (справа № 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи в цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Як встановлено під час розгляду адміністративного матеріалу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_8 виник конфлікт через спорудження дамби, яка зумовлювала потрапляння стічних вод із дороги в домоволодіння ОСОБА_9 , та дій ОСОБА_2 та ОСОБА_8 по відношенню до його дружини ОСОБА_5 .

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_9 , дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 він сприйняв як загрозу для дружини, яка кликала на допомогу, а також погрозу її життю та здоров`ю.

З наведеного вбачається, що дії ОСОБА_9 були вчинені не безпричинно, не з неповаги до громадського порядку і спокою громадян, а через особисті неприязні стосунки, тому у його діях по відношенню до ОСОБА_2 відсутній хуліганський мотив.

Згідно матеріалів справи та пояснень, наданих в судовому засіданні, вбачається, що конфлікт між сторонами відбувся не на ґрунті хуліганства, а на ґрунті особистих неприязних відносин. Тому, в даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28 серпня 2020 року у справі № 1-14/2020 (230/20) зазначив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні; встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Звинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позиція Верховного Суду, згідно якої у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія і вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, викладена в Постанові від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 450/5727/23 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. Б. Добош