Справа № 462/9402/23 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/393/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 січня 2024 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 23.11.2023 о 00 год 40 хв у м. Львові на вул. Городоцька, 321А керував транспортним засобом Fiat Freemont, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 002770 від 23.11.2023. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із згаданою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 17 січня 2024 року, скасувати таку постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 04 березня 2024 року в УПП у Львівській області під час продовження терміну дії тимчасового водійського посвідчення. 05 березня 2024 року за його клопотанням отримав копію оскаржуваної постанови, а 07 березня 2024 року подав апеляційну скаргу. Звертає увагу, що при складанні протоколу працівники патрульної поліції повідомили йому, що матеріали справи скерують до Франківського районного суду м. Львова, про що і зазначено у протоколі. ОСОБА_1 декілька раз приходив у приміщення Франківського районного суду м. Львова, але інформація про розгляд справи була відсутня, адміністративні матеріали щодо нього не надходили. Надалі йому стало відомо про наявність оскаржуваної постанови, яку виніс суддя Залізничного районного суду м. Львова.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає що оскаржувана постанова не законна і необґрунтована, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Зазначає, що у той вечір затримався допізна на роботі, випив 50 грам коньяку та зібрався додому. Вийшов на вулицю, вирішив викликати таксі, оскільки вживав алкоголь. Підійшовши до вул. Городоцька, вирішив забрати особисті речі з автомобіля, який там був припаркований ще зранку.

Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що поліцейськими було здійснено зупинку транспорту під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується наявними відео матеріалами.

Звертає увагу, що з боку працівників поліції мали місце значні порушення законодавчих вимог, зокрема не залучалися свідки, не роз`яснювалися права у контексті ст.268 КУпАП, зокрема право на захист.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт за відсутності інших доказів не є безумовними доказами, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, а є односторонніми актами службової особи працівника поліції.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску апелянтом строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно із положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дала їм належної оцінки.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом. Згадане узгоджується із вимогами п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функції водія під час руху такого засобі. Вказане правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатися, тобто з моменту запуску його двигуна.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Отже розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах дій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і ставляться в вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 23.11.2023 о 00 год 40 хв у м. Львові на вул. Городоцька, 321А керував транспортним засобом Fiat Freemont, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 002770 від 23.11.2023.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційному суду пояснив, що у той вечір затримався допізна на роботі, вирішив викликати таксі, оскільки вживав алкоголь, підійшов до автомобіля, який був припаркований по вул. Городоцька ще від ранку, щоб забрати особисті речі. Надалі працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобі або ж у медичному закладі.

Такі пояснення повністю узгоджуються із оглянутим апеляційним судом відеозапису із нагрудних камер поліцейський, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження факту перебування транспортного засобу у русі за керування ОСОБА_1 .

Крім того, згідно із п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1376 від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Як вбачається із матеріалів справи, працівниками поліції не в повній мірі дотримано вимог згаданої інструкції, зокрема протокол не містить пояснень свідків, даних про те, які ознаки алкогольного сп`яніння виявлено у ОСОБА_1 , про те, що під час оформлення матеріалів проводилася відео зйомка, не містить даних за допомогою якого записуючого присторою проводилася ця відео зйомка.

Крім того, згідно вимог п.11 згадано Інструкції, - при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що всупереч згаданих норм законодавчих актів, перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення та перед початком проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було роз`яснено таких прав, зокрема і права на захист.

Крім того, згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що судовий виклик на судове засідання 17 січня 2024 року, ОСОБА_1 не отримував, оскільки повістката повернулася на адресу Залізничного районного суду м. Львова з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що наявними у матеріалах справи доказами, дослідженими та перевіреними судом, підтверджується факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проте в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження факту перебування транспортного засобу у русі за керуванням останнього, крім того наявні порушення з боку працівників поліції щодо забезпечення можливості ОСОБА_1 скористатися гарантованим йому Конституцією України права на захист.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься належних й допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ