ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1114/24 Справа № 191/1487/23 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника Щербака Д. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції та протоколу серії ААД №492203, 05.07.2023 року о 10 год. 40 хв. в м. Синельникове, вул. Ярова, 26, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява реакція зіниць очей на світло, сухість порожнини рота).

Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону та недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Вказує про те, що в порушення в вимог Інструкції ОСОБА_2 не роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки такої відмови. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки на момент під`їзду працівників поліції, він сидів в автомобілі, який був припаркований. Крім того факт, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а знаходився в автомобілі підтверджується постановою № 424161 від 05.04.2023 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ХАД № 492203, відносно ОСОБА_2 , складено 05.04.2023 року о 12.00 годині (згідно відеозапису 12.19 год), направлення на медичний огляд ОСОБА_2 виписане об 11.40 годині, в акті огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння взагалі відсутня дата та час його складання, а о 13.50 годині ОСОБА_2 пройшов, медичне обстеження КП «Синельниківська міська лікарня» Синельниківської міської ради за результатами якого у ОСОБА_2 не виявлено ознак наркотичного сп`яніння.

Зауважує, що знаходження особи в транспортному засобі або біля нього, чи на місці пасажиру, навіть в нетверезому стані, не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що в акті огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння відсутня дата та час його складання, звертає увагу, що о 13.50 годині ОСОБА_2 пройшов, медичне обстеження КП «Синельниківська міська лікарня» Синельниківської міської ради за результатами якого у нього не виявлено ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_2 не відсторонений від керування транспортним засобом, як це вказано в рапорті працівників поліції та у нього не вилучено посвідчення водія, що також опосередковано свідчить про те, що ОСОБА_2 не знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 погодився підписати протокол про адміністративне правопорушення та пояснення, у зв`язку з тим, що він не розумів наслідків складання протоколу та поспішав по справам.

Зазначає, що відеозапис долучений до матеріалів справи є не безперервним та не відображає усіх подій, а саме зупинки транспортного засобу та складання протоколу. Також вказує про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не роз`яснено у встановленому законом порядку права та обов`язки.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав. Також зазначили, що наданими матеріалами не підтверджено законність зупинки транспортного засобу та вимоги співробітників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а також зазначено про істотні порушення, а саме різницю у часі зазначеному у протоколі та акті огляду.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, порушення порядку огляду на стан сп`яніння, неналежне встановлення ознак сп`яніння та не відсторонення від керування транспортним засобом, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №492203, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сухість порожнини рота та від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України; рапортом інспектора ВРПП Синельниківського РУП ОСОБА_3 про те, що під час патрулювання за порушення ПДР зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110307, д.н.з НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 під час спілкування у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі на що він відмовився (а. с. 2); направленням на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 05 квітня 2024 року (а. с. 2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що 05.04.2023 в їх присутності водій автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився (а. с. 6, 7); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який вказав, що керував 05.04.2023 автомобілем та від проходження огляду на стан нарктотичного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, також зазначив, про факт вживання наркотичної речовини - маріхуани (а. с. 5); копією постанови серії БАБ №424181 від 05.04.2023 стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а. с. 10).

Крім того, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовані події, які стались 05 квітня 2023 року, а саме зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 за порушення ПДР, а саме зупинку автомобіля на відстані двох метрів від проїзної частини. На відео зафіксовано, що співробітниками поліції в процесі спілкування з водієм виявлено в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, також зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду та процедуру складання протоколу.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Вказаний відеозапис об`єктивно відображає обставини події 05 квітня 2023 року, поведінку ОСОБА_2 , який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився та зазначив, що він вживав наркотичну речовину - маріхуану. Після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, співробітниками поліції роз`яснено наслідки такої відмови та повідомлено про те, що стосовно ОСОБА_2 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній не заперечував. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано факт зупинки транспортного засобу за порушення ПДР, що підтверджується постановою серії БАБ №424181 від 05.04.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду водія в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_2 тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Доводи захисту щодо безпідставності висунутої вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія ОСОБА_2 у останнього виявили ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 № 1452/735, (далі - Інструкція) у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 9 Інструкції метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, ОСОБА_2 самостійно, після складання та підписання протоколу пройшов огляд на стан сп`яніння та згідно висновку №35 від 05.04.2023 о 13 годині 50 хвилин у останнього ознак сп`яніння не виявлено (а. с. 21).

Вказаний висновок щодо результатів медичного огляду суд апеляційної інстанції вважає недійсним, через істотні порушення вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, оскільки огляд проведено за самостійним зверненням, після сплину двох годин з моменту виявлення відповідних ознак, за відсутності співробітників поліції та після того, як вже було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисту щодо різниці в часі зазначеному у протоколі та направленні на огляд є неспроможними, оскільки у протоколі серії ААД №492203 вказано, що ОСОБА_2 о 10 годині 40 хвилин керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду відмовився, у направленні зазначено 11 годину 40 хвилин, що саме по собі може бути механічною опискою, та не спростовує обставин події та факту відмови водія від огляду. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом о 10 годині 40 хвилин підтверджується також відеозаписом події.

Аналізуючи доводи захисника про відсутність та невідповідність встановлених ознак сп`яніння у ОСОБА_2 вимогам Інструкції, а відтак і відсутність підстав для проходження відповідного огляду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок апелянта. Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на письмові пояснення ОСОБА_2 , який добровільно зазначив, що вживав наркотичний засіб - маріхуану, що підтверджується і відеозаписом події. Твердження захисту про те, що ОСОБА_2 себе обмовив, суд вважає неспроможними, оскільки під час перегляду відеозапису будь-якого фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції не встановлено, навпаки ОСОБА_2 у довільній формі, добровільно відповідає на запитання, у зв`язку з чим вказані доводи є такими, що надані з метою уникнення від відповідальності. Також суд апеляційної інстанції зважає на те, що дії співробітників поліції стороною захисту у встановленому законом порядку оскаржені не були.

Апеляційні доводи щодо порушення права на захист, яке виразилось у не роз`ясненні прав та обов`язків, також спростовуються наданими матеріалами та відеозаписом події.

З наданих матеріалів видно, що протокол серії ААД №492203 підписаний ОСОБА_2 , в тому числі в графі ознайомлення з правами та обов`язками, крім того останній будь-яких зауважень чи доповнень не мав. Також під час перегляду відеозапису видно, що співробітники поліції роз`яснюють ОСОБА_2 , що стосовно нього буде складено протокол, порядок його оскарження. Крім того особі в голос зачитано протокол, після чого ОСОБА_2 його підписав та зауважень не мав, фактичних обставин викладених у протоколі не заперечував.

Згідно з рапорта співробітника поліції та відеозаписа, транспортний засіб ЗАЗ 110307, д.н.з НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 був зупинений за порушення ПДР під час зупинки транспортного засобу, через що на останнього було складено постанову серії БАБ №424181 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність законних підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу не можуть бути визнані обґрунтованими, у зв`язку із вищенаведеним, а також зважаючи на те, що апеляційні доводи у цій частині не спростовують правильності висновків суду та не нівелюють порушення водієм вимог п. 2.5 а ПДР, а отже не звільняють останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені апеляційні доводи в цілому не спростовують наявності обставини, які стали підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка поза розумним сумнівом підтверджується зокрема об`єктивним доказом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи захисника про відсутність у матеріалах справи доказів відсторонення водія від керування автомобілем не спростовують правильності оскаржуваної постанови, оскільки стосуються не підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП як таких, а додаткових дій забезпечувального характеру, які підлягали вжиттю співробітниками поліції у зв`язку із виявленням адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_2 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун