Постанова

Іменем України

22 квітня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/1850/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю ОСОБА_1 та його захисника Кравцова Сергія Івановича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Кравцова Сергія Івановича

на постанову Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Іваніної Ю. В.

від 26 лютого 2024 року

у справі №755/19936/23 Дніпровського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

16 грудня 2023 року лейтенантом поліції Кизимою І. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №528573 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 16.12.2023, о 03 год. 03 хв., на просп. Броварський 53А, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначено, що до протоколу додаються направлення, відео з БК 473830, 473831, 470889.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд помилково критично оцінив пояснення свідка та ОСОБА_1 , оскільки їх пояснення повністю корелюються з відеозаписом та відображають фактичні обставини справи.

Вказував, що судом взагалі не досліджувався відеозапис з бодікамер поліцейських, що свідчить про неповне з`ясування усіх обставин справи місцевим судом.

Додав, що судом не враховано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а проходив його, однак прилад «Drager» не показав результат, на пропозицію проїхати до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 погодився за умови, що йому повернуть посвідчення водія.

Також вказував, що відсутність результату огляду вказує на порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та не направлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такий огляд має бути визнаний недійсним.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 22.04.2024 ОСОБА_1 та його захисник Кравцов С. І. надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кравцова С. І., вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, та прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 16.12.2023, о 03 год. 03 хв., на просп. Броварський 53А, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528573 від 16.12.2023; направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано його винним за відсутності доказів його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу 2 Інструкції).

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 3 Інструкції вбачається, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також в найближчому закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України, тобто відмову від проходження огляду, яка утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

Отже, при виявленні ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейських виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.

Отже, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти законності вимоги поліцейського відносно ОСОБА_1 щодо проходження огляду, що ґрунтується на вставленому факті керування ОСОБА_1 автомобіля а також, з урахуванням доводів апеляційної скарги перевірці підлягає факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №528573 від 16.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 16.12.2023, о 03 год. 03 хв., на просп. Броварський 53А, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а. с. 1).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 вбачається, що в останнього виявлено наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Також зазначено, що особа до медичного закладу не доставлялася та огляд не проводився (а. с. 2).

Щодо подій, що відображені у протоколі, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що події, відображені у протоколі серії ААД №528573 від 16.12.2023 відбувалися під час дії воєнного стану та у комендантську годину, тобто у період коли можливі обмеження конституційних прав громадян, в тому числі і щодо вільного пересування.

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а.с. 5), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що поліцейський, приблизно о третій годині ночі, здійснює переслідування транспортного засобу та доповідає, що автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , не зупиняючись, на швидкості проїхав блокпост. Через короткий проміжок часу, поліцейський зупиняє службове авто та виходить з нього, і прямує до «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився прямо у смузі руху з вектором руху до центу проїжджої частини. За кермом знаходився ОСОБА_1 , а на місці пасажира ОСОБА_2 . На запитання поліцейського чому вони не зупинилися на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 вказав, що він не бачив, що їх переслідує патрульний автомобіль і вони їдуть із святкування в сторону метро Лісова та мають намір повернутися назад. В ході спілкування поліцейський зазначив, що з автомобіля є сильний запах алкоголю, на що ОСОБА_1 зазначив, що його брат ОСОБА_2 вживав алкоголь і останній підтвердив, що він є пасажиром та знаходиться у нетверезому стані. З огляду на агресивну манеру спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мали ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський викликав підмогу та в подальшому поставив вимогу водію ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився та двічі продув у прилад, однак прилад не показав результат, у зв`язку із невиконанням вказівок поліцейського щодо вірного проходження огляду. Після чого, ОСОБА_1 не виявив бажання проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Поліцейський поставив вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я на що ОСОБА_1 висловив вербальну згоду однак за умови що йому повернуть посвідчення водія. Поліцейський детально роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду. Слід зазначити, що манера спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з поліцейськими була агресивною та, зокрема, поведінка ОСОБА_2 не відповідала обстановці і поліцейські попередили про можливе застосування спецзасобу кайданки відносно нього. Оскільки ОСОБА_1 хоч і висловлював вербальну згоду на проходження огляду в медичному закладі, однак з умовою повернення посвідчення водія, та фактично не вчиняв дій спрямованих на проходження огляду. Поліцейські, після тривалого часу та вербальної відмови, склади протокол за ст. 130 КУпАП.

При цьому, зазначені вище протокол серії ААД №528573 від 16.12.2023, направлення на огляд водія транспортного засобу та відеозапис є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що ОСОБА_1 продував у прилад два рази, однак такі доводи не спростовують висновків суду щодо відмови від проходження огляду, оскільки вказівки поліцейського щодо використання приладу «Drager» стосувалися отримання результату проходження огляду, тобто продування його до відповідного сигналу, після якого повинен був з`явитися результат проходження огляду. Оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , хоч і здійснював продувку у прилад драгер, однак останній результат не показав, і поліцейський вказав ОСОБА_1 на неналежне виконання вказівок приладу, для отримання результату проходження огляду. Тобто ОСОБА_1 не виконав вказівки, для того щоб отримати результат огляду.

За таких обставин суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки своїми діями ухилявся від отримання результату проходження огляду за допомогою приладу «Drager».

Суд відхиляє доводи скаржника щодо неврахування судом згоди ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я є висновок, який встановлює факт наявності чи відсутності стану сп`яніння. Законом не передбачено надання згоди на проходження огляду з умовою. Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд у встановленому законом порядку. У даній справі ОСОБА_1 хоч і висловив вербальну згоду на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак така згода була висловлена з умовою повернення йому посвідчення водія, що не передбачено законом. І, як вірно встановленого судом першої інстанції, ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження такого огляду, оскільки його дії не були спрямовані на отримання відповідного медичного висновку.

За вказаних обставин, судом першої інстанції вірно встановлено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, і як наслідок наявності в діях останнього порушення п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху. І для такої реалізації його права, останній здавав відповідні тести та отримував посвідчення водія, яке було тимчасово вилучено поліцейськими. Відтак п. 2.5 ПДР відомий ОСОБА_1 , як і відомий установлений законом порядок проходження огляду на стан сп`яніння, та наслідки відмови від виконання обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та наслідки відмови від проходження такого огляду детально були роз`ясненні ОСОБА_1 поліцейським.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки з використанням приладу «Drager» та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528573 від 16.12.2023; направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак суд першої інстанції, дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку та розглянув справу з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №0528573 від 16.12.2023 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і незнання законів не звільняє від відповідальності.

У даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на те, що суд помилково критично оцінив пояснення свідка ОСОБА_2 щодо фактичних обставин справи є необргрунтованими, оскільки ОСОБА_2 визнав факт перебування у алкогольному сп`янінні та його поведінка на місці зупинки транспортного засобу не відповідала обстановці та було вкрай агресивною, що свідчить про належну надану оцінку його поясненням місцевим судом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Кравцова Сергія Івановича - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик