Справа № 357/4463/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУН ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої економістом ТОВ «Бейкері фуд», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_1 не належним чином виконувала обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній дістав розкладний ніж та наніс непроникаючі тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 , тобто ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який вона отримала від працівників поліції, не вказано: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; підпис посадової особи органу поліції, яка склала протокол - інші відомості, необхідні для вирішення справи. За ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Вважає, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина. Щодо події, яка трапилася 03.01.2024 року пояснила, що її син з товаришами ішли до його бабусі, по дорозі син знайшов маленький розкладний ніж, який поклав до кишені, щоб показати бабусі. До них вибіг ОСОБА_3 , який накинувся на сина почав наносити удари та прижав до стіни, син з метою самозахисту дістав ніж з кишені та наніс останньому удари ножем. Вважає, що її син наніс ОСОБА_3 удари ножем з метою самозахисту, і якби не ніж, то незнає, що відблося б з її сином. ЇЇ син також отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні. Зазначила, що вона не зверталася до поліції з приводу нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень її сину, син отримав незначні тілесні ушкодження. Працівники поліції допитували сина в її присутності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджені надані ОСОБА_1 письмові пояснення, копію паспорта ОСОБА_1 , довідку про реєстрацію місця проживання, картку платника податків, копію протоколу про адміністративне правопорушення, довідку з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.01.2024 року по 04.04.2024 рік з діагнозом забої садна обличчя, грудної клітини, забій правого колінного суглоба.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши рапорти працівників поліції, письмові пояснення ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_3 , копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП, а також докази надані ОСОБА_1 , оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суд оцінює критично. Остання 27.03.2024 року ознайомилася з матеріалами справи в повному обсязі, про що свідчить власноручно написана розписка про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 935896 від 29.01.2024 року в ньому зазначено дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в яких ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом згодна.

Відсутність показань свідків, не спростовує вчинення правопорушення ОСОБА_1 , оскільки вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які досліджені в судовому засіданні і є допустимими.

Що стосується копії довідки наданої ОСОБА_1 з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2», що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.01.2024 року по 04.04.2024 року з діагнозом забої садна обличчя, грудної клітини, забій правого колінного суглоба, то слід зазначити, що вказана довідка не містить відомостей про причини та обставини отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона не зверталася із заявою до відділку поліції з приводу нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень її сину, оскільки син отримав незначні тілесні ушкодження.

Відповідно до рапорту працівника поліції від 03.01.2024 року вбачається, зі служби 102 надійшло повідомлення, що 03.01.2024 року о 15 год. 46 хв., за адресою подія сталася в АДРЕСА_2 , біля дитячого майданчика потерпілий ОСОБА_3 . Зі слів потерпілого ножові поранення нанесли підлітки 13 років. На місці присутні екіпаж Комета 104. Діагноз: колото різані рани правого передпліччя, рани живота та повідомили, що госпіталізують ОСОБА_3 до Білоцерківської міської лікарні № 2.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в її діях наявний склад вказаного правопорушення.

При застосуванні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у виді штрафу, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП. відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 184, 268, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО