Справа № 346/3098/23
Провадження № 33/4808/22/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце роботи ТзОВ «ЛЕОНІ Ваерінг Системс УА ГмбХ» (погружчик), громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2023 року о 20:30 год. в с. П`ядики, по вул. Зарінок, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням приладу "Alcotest Drager 6820", результат тесту 1,54 промілле (тест № 4787), чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачеого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за кермом автомобіля перед приїздом поліції була його дружина ОСОБА_2 , і йому незрозуміло, чому поліцейські проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння щодо нього. Вказує, що присутні на місці події неодноразово вказували, що транспортним засобом керувала його дружина, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме він керував автомобілем, відсутній момент зупинки транспортного засобу. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не змогли підтвердити той факт, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Свідки вказали, що транспортним засобом керував він та його дружина ОСОБА_2 . Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його доводи про те, що 04.06.2023 він декілька разів приїжджав разом з своєю дружиною до магазину, що знаходиться в с. П`ядики по вул. Зарінок, спочатку за кермом перебував він , проте останній раз за кермом була його дружина.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на його заперечення про те, що поліцейськими при проведенні 22.05.2023 його огляду на стан алкогольного сп`яніння грубо порушено вимоги ч.2 ст.266 КУпАП.

Зазначає, що згідно відеозапису, фіксація події розпочинається о 20 год.05 хв. 04.06.2023 року і закінчується о 20 год.47 хв. 04.06.2023 року. Вказаним відеозаписом зафіксовано, що весь цей час він знаходиться біля працівників поліції і жодним чином не керував автомобілем, що суперечить даним, які зазначені у протоколі серії ААД № 191176 про адміністративне правопорушення, згідно якого він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Фактично поліцейським надано суду докази, які мають суперечливий характер і не можуть братись до уваги судом, як підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 КУпАП.

Покликається на те, що не зважаючи на те,що він не керував автомобілем, під психологічним тиском працівників поліції пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6820,але був не згідний з його результатами. Звертає увагу,що поліцейські не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі.,тому фактично від такого огляду він не відмовлявся.

На його думку працівниками поліції сфальсифіковано докази, так як згідно долученого до матеріалів справи направлення на огляд випливає, що він направлявся поліцейськими на огляд щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння в Комунальне некомерційне підприємство «Коломийська ЦРЛ» КМР. Вказує, що дане направлення було виписане о 21 год 20 хв 04.06.2023 року, тобто за 34 хв до складання протоколу про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП повністю доведена.

Просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, хоча судом неодноразово приймались заходи для забезпечення права на участь у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції та його захисника не є обов`язковою.

Так, провадження перебуває в суді апеляційної інстанції з 13.10.2023 року і розгляд провадження неодноразово призначався в суді апеляційної інстанції, однак ОСОБА_1 та його захисник тривалий час не з`являлись до суду апеляційної інстанції та не повідомляли суд про поважність причин неявки до суду, не подавали клопотання про відкладення судового розгляду.

13.03.2024 року захисником адвокатом Бежук С.М. подано заяву в якій він просить розглянути справу без нього та ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів та задовольнити апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважав, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомлена про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в апеляційній скарзі стверджується, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №191176 від 04.06.2023 року, водій ОСОБА_1 04.06.2023 року о 20.30 в с. П`ядики, вул. Зарінок керував автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленному порядку зі згоди водія на місці зупинки з використанням приладу Drager 6820 тест 4787 результат якого 1,54 проміле.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Коломийського РВП сержантом поліції Агеєвой Анною Олександрівною із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою .

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи, про що свідчить його власноручний підпис.

В графі пояснення особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що випив пива, після того керував автомобілем.

Тимчасово вилучений документ посвідчення водія НОМЕР_2 .

Наданий ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТЗ 008937.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Drager 6820", результат огляду 1.54 проміле, з результатами огляду водій згідний, що підтверджується його власноручним підписом.(а.с. 2)

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest (а.с.4), в результаті огляду ОСОБА_1 , поліцейським за допомогою технічного засобу було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.54 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, з результатами огляду водій згідний, що підтверджується його власноручним підписом (а.с. 3).

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Коломийська ЦРЛ» (а.с.5), складеного о 21 год. 20 хв 04.06.2023 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода,почервоніння обличчя та сітківки очей.(а.с.3)

Однак, такий огляд не проводився у зв`язку з тим, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився із результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

До матеріалів справи додано свідоцтво про повірку від 22.07.2023 року згідно якого газоаналізатор Alkotest 6820 № ARHE-0365 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

Як вбачається з рапортів поліцейських СРПП РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_5 та лейтенанта поліції Турчанського Петра перебуваючи у наряді ІДЕАЛ-17, під час патрулювання, 04.06.2023 року близько 20 год. надійшов виклик на лінію «102», що в селі П`ядики троє невідомих чоловіків побили заявницю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 , як пояснили свідки події заявниця разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жителя АДРЕСА_1 ,перебуваючи в п`яному вигляді,керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 сьогодні неодноразово приїжджали до магазину «Склеп», робили зауваження на які ні водій, ні пасажирка не реагували,після чого транспортний засіб ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було заблоковано мешканцями села та викликано наряд поліції. Під час спілкування із вищевказаним водієм та під час перевірки документів, було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю за допомогою приладу «Alkotest Drager 6820», зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager 6820» вміст алкоголю 1,54 проміле. Водія було відсторонено від керування транспортного засобу шляхом евакуації даного транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання в м.Коломия вул.Горбиш.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника відділення поліції про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи долучено пояснення свідка ОСОБА_4 , яких він зазначає, що знаходився за місцем свого проживання, йому неодноразово телефонувала ОСОБА_3 , і повідомила,що по вул. Зарінок їздить автомобіль червоного кольору НОМЕР_1 , водій якої перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На вул.Зарінок біля магазину «Продукти» він побачив, що їздить вищевказаний автомобіль і він з метою припинення в подальшому правопорушень та непередбачених наслідків для особи водія.,вирішив перегородити своїм авто Fiat Doblo дорогу, люди ,які знаходилися біля магазину, кричали йому,щоб він не пропускав його та повідомив поліцію.

В своїх поясненнях ОСОБА_3 , 04.06.2023 року в с.П`ядики на вул.Зарінок біля магазину «Склеп» водій транспортного засобу «ВАЗ H09» д.н.з. НОМЕР_1 , в цілому вигляді розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого ці дві особи почали штовхатися, після чого водій даного автомобіля поїхав в сторону вулиці Гнатюка.

В судовому засіданні суду першої інстанції вищевказані свідки дали пояснення, які аналогічні їх письмовим поясненням та повністю підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження ним огляду на стан сп`яніння та визнання позитивного результату огляду і перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції повністю визнавав факт керування транспортним засобом.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції приїхали на виклик, який надійшов на лінію «102» на місце вчинення бійки. Свідки події зазначили, що ОСОБА_1 , разом з своєю співмешканкою ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , неодноразово приїжджали протягом дня до магазину «Склеп». На зауваження свідків події ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не реагували, тому транспортний засіб ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було заблоковано мешканцями села та викликано наряд поліції. Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 , з`ясовують приналежність транспортного засобу та запитують останнього чи вживав він алкогольні напої. ОСОБА_1 повністю зізнається, що вживав алкогольні напої та керував даним транспортним засобом. Після чого працівниками поліції, було запропоновано пройти огляд ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою приладу Alkotest Drager, на що останній погодився. Результат огляду становив 1,54%, з яким ОСОБА_1 був згідний. На запитання працівника поліції чи є потреба їхати в медзаклад, відповів відмовою. На відео також зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП, а також те, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.1), з роздруківкою результатів огляду (а.с. 3), з даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с.2), за результатами яких отримано позитивний результат 3,04%

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дані відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та по завершенню огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, повністю погодився із позитивним результатом, не бажав спростувати вказаний результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі та зазначив, що повністю довіряє працівникам поліції.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, оглянуті відеозаписи повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по справі, які підтверджують вину у вчиненні правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшов на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився із позитивним результатом такого огляду.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував вказаним транспортним засобом і водієм автомобіля була його дружина ОСОБА_2 є безпідставними та голослівними, оскільки повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції та яким було надано належну правову оцінку.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_8 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв