Справа №574/1162/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/449/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 574/1162/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 13.12.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки суддею розглянуто справу без його участі та участі його захисника, чим порушене справо на захист, письмові пояснення свідків не можуть бути належними доказами у справі, протокол не може бути беззаперечним доказом, направлення на огляд поліцейськими не складалось та йому не вручалось, не був допитаний інспектор поліції та свідки.

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 13.12.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладений штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_3 01.11.2023 16:40 в Конотопському районі, с. Чернеча Слобода вул. Кулішівка, 23 керував т/з VOLVO FН12, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 315074 від 01.11.2023, суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, після чого його було відсторонено від керування т/з;

- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських, згідно яких поліцейськими було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказів письмових пояснень свідків є безпідставними. При цьому письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з огляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП) не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо посилання судді суду першої інстанції у своїй постанові на акт огляду на стан сп`яніння, оскільки в ньому зазначено, що огляд не проводився.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено ч. 6 ст. 266 КУпАП, так як ОСОБА_3 не було вручене направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у справі є відповідне направленням на огляд водія т/з із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.11.2023 виданого на ОСОБА_3 (а. с. 4), проте у зв`язку з відмовою останній не був доставлений до закладу охорони здоров`я. Необхідно зауважити, що направлення складається працівником поліції та в подальшому передається лікарю, який уповноважений проводити відповідний огляд водія, і не вручається безпосередньо особі, в якої було виявлені ознаки сп`яніння.

Твердження ОСОБА_3 про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування т/з після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо не проведення допиту працівника поліції, свідків та позбавлення його можливості ознайомлення з матеріалами справи є необґрунтованими, оскільки у справі відсутні будь-які клопотання щодо виклику і допиту свідків в судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суддя розглянув справу у його відсутність і захисника, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки ОСОБА_3 був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 13), будь-яких клопотань на час судового розгляду справи до суду першої інстанції від ОСОБА_3 не надходило, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи суддею було відмовлено, що не суперечить вимогам КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 13.12.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов