КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Київ

справа №356/548/23

провадження № 33/824/452/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого,

на постанову Березанського міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ст. 130 ч.1 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 232345 від 09.07.2023, водій ОСОБА_1 в 00 годині 14 хвилин 09.07.2023 в м. Березань, по вул. Привокзальна, 3, керував транспортним засобом Hyundai ІХ55, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через захисника Литвиненко Романа Станіславовича подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння не перебував в зазначеній в протоколі час та місці. На відеозаписі, наявному в матеріалах справи, не видно марку та державний знак авто, неможливо встановити особу водія. Зазначає, що допитаний в судовому засіданні спеціаліст пояснив суду, що підробити дане відео, а саме змінити дату чи час, не є складним. Відео ж зі звуком є неповним, не містить процесу зупинки авто, початку розмови та її кінцівки, де, як вказує ОСОБА_1 та два свідки, ОСОБА_1 , вимагав доставити його до лікарської установи та пройти відповідний медичний огляд, на що йому було відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - Литвиненко Р.С. доводи апеляційної скарги підтримали. В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що керував автомобілем не він, а товариш, однак він не пам`ятає хто саме.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Відповідно до п.2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:- запах алкоголю з порожнини рота;- порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук;- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції 2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху.

Вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 232345 від 09.07.2023 (а.с.1), рапортом поліцейського з РПП СПД № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області, капітана поліції Редьки О., згідно з яким під час чергування в складі автопатруля «Туш-300» спільно з капітаном поліції Капустіним В. 09.07.2023 близько 00 год. 14 хв. по вул. Привокзальна в м. Березань був виявлений автомобіль, який рухався в комендантську годину. Наблизившись до вказаного автомобіля, він різко змінив напрямок руху та, порушивши ПДР, здійснив зупинку на Привокзальній площі; під час перевірки документів у водія, яким виявився ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», проте ОСОБА_1 від проходження огляду на місці, а також в медичному закладі відмовився, після чого на водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП; під час складання протоколу ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, сказав, що на даний час являється пішоходом, тому ніякий протокол підписувати не буде (а.с.3).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування підзахисним транспортного засобу, суд не приймає з огляду на наступне.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З відеоматеріалів, які наявні в матеріалах справи, вбачається що автомобіль, водієм якого був ОСОБА_1 , рухається по дорозі, різко повертає наліво і зупиняється на площі, після чого до нього під`їжджає поліція, водій виходить і переходить на інший бік.

Події, зафіксовані на вказаних вище відеозаписах, повністю узгоджуються з обставинами часу, дати та місця події тієї ночі, на які вказували в судовому засіданні ОСОБА_1 , що також відповідає вказаним в протоколі обставинам, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ці відеозаписи стосуються саме тієї події, яка є предметом судового розгляду. Це також спростовує доводи сторони захисту про можливе підроблення дати чи часу відеозапису, яке є лише припущенням свідка в суді першої інстанції, та не може бути прийняте судом.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово запитували ОСОБА_1 чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи проїхати до лікарні для проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 ухилявся від чіткої відповіді, пропонував працівникам поліції самим пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та згодом відмовився від проходження такого огляду. Твердження сторони захисту, що згодом ОСОБА_1 змінив свою думку та просив працівників поліції провести зазначений огляд, не підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд не може прийняти такі доводи на спростування висновків суду першої інстанції.

Посилання сторони захисту на покази свідків, які пояснювали, що ОСОБА_1 наполягав на тому щоб його відвезли в лікарню для проходження огляду, апеляційний суд оцінює критично з огляду на поведінку самого ОСОБА_1 , яка зафіксована на відео з бодікамер та описана вище, а також надані ним пояснення в апеляційному суді, з приводу того, що не він був за кермом, а хтось з пасажирів, конкретно хто він не пам`ятає. Така поведінка розцінюється судом як намагання уникнути від відповідальності та штучно створити докази відсутності факту відмови, який чітко зафіксовано на відеокамеру. Суд враховує, що на відеозаписі водій ОСОБА_1 не вказує на жодного з пасажирів, як на водіїв, а лише не виконує свого обов`язку, щодо проходження огляду та зухвало пропонує працівникам поліції проходити такий огляд разом з ним. Покази свідків, які за поясненнями самого ОСОБА_1 могли бути водіями суд оцінює критично та не приймає, як надані з метою допомогти уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинене ним порушення.

Стосовно надання суду запису, який припиняється та не повного запису, то вказані доводи не спростовують вину водія у відмові пройти огляд, оскільки факт відмови чітко зафіксовано. Працівники поліції декілька разів пропонують пройти огляд, як на місці зупинки так і в медичному закладі і в решті після відмови починають оформлювати протокол. За таких обставин склад правопорушення є завершеним і чітко зафіксовано в установленому порядку.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Своїми діями ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. У такому випадку дії працівників поліції відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.

Доводи захисту про те, що у водія не вилучався транспортний засіб не впливають на встановлення факту відмови водія проходити огляд у встановленому законом порядку.

Посилання сторони захисту на те, що суд не мав право за своєю ініціативою переглядати відеокамери з метою встановлення руху транспортного засобу є безпідставними оскільки суд зобов`язаний був встановити факт наявності чи відсутності в діях особи складу правопорушення, а без огляду відеокамер, неможливо було встановити, чи автомобіль перебував у русі, до моменту, коли до нього підійшли працівники поліції.

Посилання на те, що не суд повинен був ці докази отримувати, а їх мали надавати працівники поліції до адміністративного матеріалу, апеляційний суд не приймає так як саме ОСОБА_1 змінив свою позицію в суді в порівнянні з тією, що була зафіксована під час зупинки транспортного засобу. Через зміну позиції в суді, суд і перевіряв, які дії водія відповідали дійсності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (п.65).

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Березанського міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року у складі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Березанського міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа