ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участю секретаря Лущан В.О.,

розглянувши подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про вирішення питання про давність виконання судового рішення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді 160 год. суспільно корисних робіт, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

14 березня 2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про вирішення питання про давність виконання судового рішення стосовно ОСОБА_1 за виконанням органом пробації всіх дій, в межах повноважень, для виконання постанови суду від 04.12.2020 та не можливості її виконання.

У судове засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, представник Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області та ОСОБА_1 не з`явились, представник органу пробації подав заяву про розгляд подання за його відсутності, ОСОБА_1 причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення сторін, суд дійшов висновку, про можливість розгляду подання за відсутності учасників справи.

Перевіривши доводи подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації», дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне:

04.12.2020р. постановою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст.183-1пАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 160 год.

Зазначена постанова набула чинності 16.12.2020 та була звернена до виконання Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

З матеріалів подання вбачається, що інспектором з питань пробації були здійснені всі заходи для встановлення місцезнаходження правопорушника.

Строк виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 сплинув 17.12.2022р., внаслідок чого автор подання просить застосувати аналогію закону, зокрема, положення ст.80 КК України, і звільнити особу від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Порядок та процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень детально регламентується розділом V (ст. 298-330) КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у ст. 298 цього Кодексу.

Провадження по виконанню постанови про застосування громадських робіт передбачене главою 30-А розділу V КУпАП, а саме на підставі ст. 321-1 постанова про застосування адміністративного стягнення у виді громадських робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання нею законної сили, а згідно ст. 305 цього Кодексу контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється суддею, який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. За наявності обставин, що ускладнюють виконання такої постанови або роблять її виконання неможливим, суддя може відстрочити її виконання на строк до одного місяця (ч. 1 ст. 301).

Згідно ч.1ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст.ст. 304,305 КУпАП контроль за правильним та своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративних стягнень здійснюється органом ( посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом ( посадовою особою), який виніс постанову.

Аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладення стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що в свою чергу надає надзвичайно широкі можливості для зловживань у процесі виконання цих судових рішень, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303 і 305 КУпАП; розділ І ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Отже, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону Країни «Про міжнародні договори України», та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» установлена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Європейського Суду з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про права людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так,Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Надточний проти України» від 15.05.2008 року зазначив ,що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.3,4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа №10-рп/2011 Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачає різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому що вони є менш суспільно небезпечними. У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до «адміністративної відповідальності.

Ураховуючи вищевикладене, окремі суди вважають за можливе застосування до правовідносин, які виникли, аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання по закінченню строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки- у разі засудження до покарання менш суворого, чим обмеження волі).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання судовим рішенням законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.

Як вбачається із матеріалів справи, орган пробації звернувся з подання про вирішення питання про давність виконання судового рішення стосовно ОСОБА_1 .

З матеріалів подання вбачається, що інспектором з питань пробації були здійснені всі заходи для встановлення місцезнаходження правопорушника.

Діюча редакція Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає процедури щодо вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, проте вказаний недолік законодавства повинен бути усунутий застосуванням аналогії закону.

Такою нормою є ст.80 КК України, яка розташована у розділі XII «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно частини 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема, протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суддя вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 у виді суспільно-корисних робіт постановлена 04.12.2020, набрала законної сили 16.12.2020, та на час звернення із даним поданням не виконана.

Враховуючи, що на день розгляду справи пройшли строки, визначені п.1 ч.1 ст.80 КК України, а саме: два роки з дня набрання чинності постанови суду, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 302, 303 КУпАП, ст. 80 КК України, суд,

постановив:

Подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про вирішення питання про давність виконання судового рішення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 160 годин, накладеного постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя