Єдиний унікальний номер 205/1372/24
Номер провадження3/205/1072/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 3/205/1072/24 Справа № 205/1372/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Калініченко Г. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Неруша О. В.

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2024 року о 00 годин 40 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем Джилі, 7151А, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Кайдацький шлях в районі будинку 1 в м. Дніпро з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин та зазначив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки погоджувався, однак працівники поліції не забезпечили його доставку до закладу охорони здоров`я, а безпідставно склали протокол та евакуювали автомобіль.

Захисник Нерущ О. В. заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог свого клопотання захисник послався на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не містять доказів, які б підтверджували наявність у останнього ознак сп`яніння, що було б підставою для проведення відповідного огляду, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на його проходженні, а також останньому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисника, вислухавши думку учасників розгляду справи, доходить наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №690632 від 27.01.2024, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівників поліції від 27.01.2024, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд доходить висновку про їх належність, допустимість та достовірність, а їх кількість та взаємоузгодженість достатніми для встановлення порушення в діях водія ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищезазначене, суд вважає встановленим і доведеним той факт, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, а саме відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи доводи ОСОБА_1 та його захисника, суд зазначає таке.

Так, факт керування транспортним засобом у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час підтвердив сам ОСОБА_1 , який суду пояснив, що 27 січня 2024 року їхав додому та на під`їзді до Кайдакського мосту зупинився, оскільки останній був перекритий, після чого між ним та працівником поліції відбулось подальше спілкування. З огляду на зазначене, вказані доводи захисника спростовуються поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тобто такі доводи є суперечливими та неприйнятними.

Не погоджується суд й з доводами клопотання захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції виявлення таких ознак є виключною компетенцією поліцейських. З відеозапису, долученого до матеріалів справи видно, що поліцейська на місті зупинки транспортного засобу, неодноразово вказувала про те, що від ОСОБА_1 чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, що й стало підставою запропонувати йому пройти відповідний огляд та знайшли своє відображення в протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи захисника та самого ОСОБА_1 в тій частині, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, судом встановлено наступну хронологію подій.

Так, ОСОБА_1 будучи обмеженим у русі внаслідок перекриття Кайдакського мосту в м. Дніпрі в комендантську годину розпочав спілкування з поліцейською, яка запідозрила, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння та, роз`яснивши йому відповідний порядок, запропонувала пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі. В подальшому, поліцейська, повернувшись до патрульного автомобіля почала викликати екіпаж для забезпечення доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для подальшого проведення огляду. Невдовзі після цього ОСОБА_1 підійшов до поліцейської та почав пропонувати останній неправомірну вигоду за непроходження огляду на стан сп`яніння та пояснював їй, що йому необхідно дістатись додому переїхавши міст та просив його відпустити. На таку поведінку поліцейська зауважила на тому, що у разі якщо він продовжить пропонувати їй неправомірну вигоду нею буде викликана слідчо-оперативна група та вона подасть відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення. В цей же час, поліцейська, маючи на меті пересвідчитись у необхідності виклику додаткового екіпажу для забезпечення доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, неодноразово, близько 5-7 раз повторно спитала чи буде ОСОБА_1 проходити відповідний огляд на що не отримала будь-якої відповіді по суті питання. В подальшому, попередивши ОСОБА_1 про те, що у разі якщо він не відповість на її запитання, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, в останнє запитала чи погоджується ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на що відповіді не отримала, що на переконання суду, нею було правомірно розцінено як пасивна відмова, в результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, у суду відсутні будь-які обґрунтовані сумніви в тому, що працівник поліції вжила всіх необхідних заходів задля забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , неодноразово ставила йому питання на яке не отримала будь-якої відповіді, а тому посилання ОСОБА_1 та його захисника про те, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставними та спростовуються безпосередньо дослідженими судом доказами.

Суд приймає доводи захисника щодо тієї обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, ОСОБА_1 будучи представлений захисником у судовому засіданні у повному обсязі реалізував свої права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й право на захисника, на надання пояснень та подання доказів, а тому зазначена обставина не може слугувати самодостатньою підставою для закриття провадження у справи, оскільки жодним чином не впливає на склад адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає що ОСОБА_1 та його захисником не наведено будь-яких доводів або доказів, які б спростовували наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд, враховує положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, відповідно до яких, судом враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами відповідатиме характеру вчиненого адміністративного правопорушення та особі правопорушника і буде достатнім задля виконання його мети.

Суд не приймає доводи захисник в тій частині, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення сплинув дворічний термін права керування ОСОБА_1 транспортними засобами, що, на переконання захисника, унеможливлює застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 було надано таке право, шляхом видачі посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 1241. Той факт, що на момент розгляду справи закінчився строк дії посвідчення водія не спростовує тієї обставини, що таке право все ж надавалось ОСОБА_1 , а відповідне посвідчення водія підлягає лише заміні на нове.

Також, суд враховує й сталу практику Верховного Суду з цього питання, зокрема, викладу у постанові ККС ВС від 21.06.2022 у справі №171/869/21, відповідно до якої не є перешкодою для призначення покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що засуджений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не провадить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

Крім цього, суд враховує й положення ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г. П. Калініченко