ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/147/24 Справа № 695/4290/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Степченко М. Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., з участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Бочарова О.М., в режимі відео конференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Бочарова О.М. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської області від 30.01.2024 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не

одружений, працює водієм в ПП

ОСОБА_2 , проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 22.10.2023 р. о 23:08 год. по вул. Шевченка, 61 у м. Золотоноша Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ-3302-414» р/номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат позитивний 0,89 ‰, чим порушив п. 2.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Бочаров О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що, на його думку, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Суд неповно з`ясував всі обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вирішення справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню. ОСОБА_1 категорично заперечує свою вину в тому, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Дійсно працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, однак працівник поліції не поцікавився згоден ОСОБА_1 з результатом огляду та показниках на приладі Drager чи ні, а відразу почали складати протокол, не з`ясувавши чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, оскільки в нього було таке право. Працівники поліції не зазначили ознак алкогольного сп`яніння до огляду, навіть не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Вважає, що відеозапис події підтверджує факт того, що працівники поліції не виконали вимоги ст. 266 КУпАП щодо процедури огляду особи на стан сп`яніння, відтак, не надано достатніх доказів правомірності накладення на особу адмінстягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за ст. 130 КУпАП, у такому випадку Закон покладає обов`язок на працівника поліції направити водія на проходження огляду в медичному закладі.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, заяву про відкладення розгляду справи суду не надавав, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Бочарова О. М., надані ним в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адмінправопору-шення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону місцевим судом дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами.

Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується:

- даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 309304 від 22.10.2023 р. (а. пр. 1);

- роздруківкою чеку спеціального приладу Alcotest Drager 6810 з результатом огляду який позитивний та склав 0,89 ‰ (а. пр. 2);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. пр. 3);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу ( а. пр. 6);

- даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду (а. пр. 4), в ході якого було встановлено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що працівникам поліції ОСОБА_1 пояснює, що вдень він випив літру пива, думав що ввечері вже «нічого не буде» та ввечері керував автомобілем.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився з документами, а саме з роздруківкою чека після застосування приладу Alcotest Drager, актом огляду, протоколом про адмінправопорушення, надає пояснення, не заперечує своєї вини, крім того в протоколі про адмінправопорушення власноруч ОСОБА_1 зробив запис «з порушенням згідний. Випив 1 л пива в обід».

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 , що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і в своїй сукупності повністю доводять його вину.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксований факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спокійно ознайомився з чеком роздруківки приладу, протоколом про адмінправопорушення, надав пояснення, не заперечував своєї вини та не ініціював будь-яким чином проходження огляду в медичній установі. Крім того, в матеріалах справи є акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. пр. 3), в якому вказані всі необхідні відомості про його проведення. Складання направлення на огляд до медичного закладу, в разі проведення огляду працівниками поліції на місці зупинки не відповідає вимогам «Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та здоровому глузду.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим по-годились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням норм, передбачених ст. ст. 33, 34 та 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є співрозмірним до вчиненого і справедливим.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бочарова О.М. залишити без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 30.01.2024 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.