Справа № 742/5806/23 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/4823/41/24
Категорія - - ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Денисенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 11.10.2023 близько 13 год 15 хв, вискочила на дорогу перед автобусом, який стояв на зупинці громадського транспорту по вул. Київська, у м. Прилуки, біля магазину «Сільпо», намагаючись перейти дорогу у невстановленому місці, чим спричинила зіткнення з водієм мотоциклу, який намагався об`їхати вищевказаний автобус.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки її донька є малолітньою, яка не досягла 14 річного віку, а ч.1 ст.184 КУпАП передбачає вчинення діяння лише щодо неповнолітніх дітей. В обґрунтування скарги послалася, що у протоколі, як і в рішенні суду, не зазначено в чому саме з її боку полягає ухилення від виконання батьківських обов`язків і які саме необхідні умови не забезпечено, а також матеріали справи взагалі не містять доказів того, що вона не здійснювала забезпечення необхідних умов для дитини. Зазначає, що дитині забезпечуються всі необхідні умови проживання та навчання, вона доглянута, забезпечена необхідним для її віку майном, одягом, речами, її вихованню приділяється достатня увага. Наголошує, що за перехід дитиною проїзної частини у невстановленому місці вона могла б нести відповідальність лише за ч.3 ст.184 КУпАП, але лише в тому разі, якби вік її дитини був від 14 до 16 років. Вказує, що у судові засідання не з`явилася, оскільки належним чином про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку повідомлена не була.

Крім того, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки вона не була присутньою в судовому засіданні, а копію судового рішення отримала лише 05.12.2023.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Проте місцевим судом цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №338562 від 18.10.2023, ОСОБА_1 , 11 жовтня 2023 року ухилилася від виконання обов`язків щодо догляду, навчання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка близько 13 год 15 хв 11.10.2023, вискочила перед автобусом, який стояв на зупинці громадського транспорту по вул. Київська, у м. Прилуки, біля магазину «Сільпо», намагаючись перейти дорогу у невстановленому місці, чим спричинила зіткнення з водієм мотоциклу, який намагався об`їхати автобус. ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачена ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.2).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 ухилилася від належного виконання батьківських обов`язків щодо догляду, навчання та виховання своєї малолітньої дитини, яка вискочила перед автобусом, який стояв на зупинці громадського транспорту, намагаючись перейти дорогу у невстановленому місці, чим спричинила зіткнення з водієм мотоциклу.

При цьому, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків та в чому такі дії виражалися.

Водночас, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, що малолітня ОСОБА_3 вискочила перед автобусом, який стояв на зупинці громадського транспорту, намагаючись перейти дорогу у невстановленому місці, чим спричинила зіткнення з водієм мотоциклу, який намагався об`їхати автобус, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст.184 КУпАП, а тому апеляційний суд за таких обставин не вбачає в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний