Справа №949/1330/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., за участю захисника - адвоката Клюйка А.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , паспорт ID-картка № НОМЕР_1 , виданий 27 жовтня 2022 року (5617), РНОКПП НОМЕР_2 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №280915 від 02 липня 2023 року вбачається, що 02 липня 2023 року о 03 год. 22 хв., в с. Берестя по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Volkswagen Golf", з номерним знаком НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та дачі письмових пояснень.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, оскільки відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а сам протокол складений з порушенням процедури документування адміністративних правопорушень. Просить закрити провадження у справі.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Клюйко А.О. в судовому засіданні зазначив, що відомості, викладені в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не відповідають дійсності, протирічать матеріалам адміністративної справи. Зазначений протокол складений працівниками поліції з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються статтею 266 Кодексу України про адміністративне правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 5 та частини 6 статті 266 Кодексу України про адміністративне правопорушення, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до частин 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, законодавством чітко визначено, коли у працівників поліції виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, а саме: у працівників поліції мають бути підстави вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з відеозапису VID-20230703-WA0000 з оптичного диску, який додається до спірного протоколу, явних ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , а саме як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови - не видно. Під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також переглядом вищевказаного відеозапису встановлено, що працівниками поліції автоматично було названо водію на ознаку алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 була адекватна поведінка, зрозуміла та чітка мова.

Окрім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що працівник поліції вказує нібито причиною зупинки транспортного засобу є порушення Правил дорожнього руху, а саме "при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту", попередньо продемонструвавши ОСОБА_1 відеозапис з власного мобільного телефону. Працівником поліції вказано, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поряд з цим, зауваження ОСОБА_1 на рахунок того, що на продемонстрованому відеозаписі не видно факту неувімкнення ним покажчика повороту, та прохання ОСОБА_1 повторно продемонструвати докази порушення ним Правил дорожнього руху, працівником поліції були повністю проігноровані.

Крім того, відповідно до відеозапису VID-20230703-WA0000 з оптичного диску, який додається до спірного протоколу, факт неувімкнення покажчика повороту водієм автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не прослідковується. Відтак переконаний, що порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не скоював, а твердження працівників поліції щодо протилежного є надуманими.

В матеріалах справи відсутні постанови (чи будь-які відомості) про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б були підставою для зупинки транспортного засобу. З фрагментів відеозаписів, які долучено до адміністративних матеріалів, вказані обставини встановити також неможливо.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Таким чином, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення при проведенні огляду ОСОБА_1 на місці зупинення поліцейським не складався акт огляду остннього на стан сп`яніння, в якому було би зазначено про категоричну відмову водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Підтвердженням нескладання такого акту поліцейським є те, що він, згідно записів у відповідній графі, складався 02 липня 2023 о 03 год. 27 хв. Відповідно до відеозапису VID-20230703-WA0000 з оптичного диску, який додається до спірного протоколу, у цей часовий період поліцейський демонструє зі свого власного мобільного телефону відеозапис причин зупинки транспортного засобу, тобто заповнення акту поліцейським у даний час не відбувається і про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння мова взагалі не ведеться. Дана обставина вказує про недоведеність пропозиції пройти такий огляд і відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки, що й підтверджується фрагментом відеозапису, на якому не відображено момент складання такого акту.

Також слід критично ставитися до наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 липня 2023 року, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка направляється на огляд.

Згідно до пунктів 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

У вищевказаному направленні у відповідній графі вказано час заповнення 03 год. 29 хв. Як вбачається з відеозапису VID-20230703-WA0000 з оптичного диску, який додається до спірного протоколу, у цей часовий період відбувається розмова між ОСОБА_1 та поліцейським СРПП ВП №1 Сарненського РВП ГУ НП в Рівненській області старшим сержантом поліції Потером М.І. щодо причин зупинки транспортного засобу, тобто про заповнення бланку направлення мова між ними взагалі не ведеться і поліцейським відповідні дії не вчиняються.

Матеріали справи, включно з відеозаписами з оптичного диску, взагалі не містять доказів які б підтверджували, що працівники поліції вручали зазначене направлення ОСОБА_1 .

Разом з цим, наявний в матеріалах справи рапорт від 02 липня 2023 року про виявлення правопорушення поліцейським СРПП ВП №1 Сарненського РВП ГУ НП в Рівненській області старшим Потером М.І., який є зацікавленою особою, також не повинен бути взятий до уваги в якості доказу, оскільки поліцейський є заінтересованою особою.

Так, згідно пункту 53 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року по справі справа №524/5741/16-а, суд зазначив, що наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до вимог частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що також викликає сумнів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а відповідно і перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, наявний у спірному протоколі запис про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідає фактичним обставинам справи та був учинений за відсутності ОСОБА_1 .

За таких обставин, можна прийти до висновку, що працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги Кодексу України про адміністративні правопорунення та Інструкції.

Підсумовуючи вищенаведене, адвокат Клюйко А.О. звертає увагу суду на те, що матеріали справи, зокрема долучені до спірного протоколу відеозаписи, не містять відомостей про пряму відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у будь-який з способів, навпаки, останній погоджується пройти огляд за умови, що працівники поліції ознайомлять його з доказами, якими підтверджено порушення ним Правил дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорунення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог пункту 11 розділу ІІ Інструкції, який передбачає, що оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, можна прийти до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами подію керування ОСОБА_1 02 липня 2023 року о 03 год. 22 хв. автомобілем марки "Volkswagen Golf", номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Клюйка А.О., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Згідно вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно пункту 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із закон

Згідно з положеннями статті 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 06 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №280915 з якого вбачається, що 02 липня 2023 року о 03 год. 22 хв., в с. Берестя по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Volkswagen Golf", з номерним знаком НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Пунктом 6 оозділу І Інструкції №1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу І вищевказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Однак, суттєвою у даній справі є та обставина, що факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу засвідчено не було, що є порушенням вимог як вказаної Інструкції, так і частини 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026 передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Так, переглядаючи матеріали справи варто зауважити про недотримання працівниками поліції вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших нормативних актів, зокрема Інструкції №1026, щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

До того ж, як визначено пунктом 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, водії, стосовно в яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказана вимога Інструкції №1395 знайшла своє відображення у частині 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що поліцейським було здійснено тимчасове затримання керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та відсторонено його від керування цим транспортним засобом, відповідно до вказаних вимог, а навпаки, поліцейський дозволив ОСОБА_1 продовжувати керування автомобілем, чим і підтвердив необґрунтованість підозр щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині 2 пункту 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Крім того, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

У справі "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є "обвинуваченням" держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення, а тому варто звертати увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних відомостей щодо вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Відтак, доводи адвоката щодо суперечності змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин, є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Тому, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що факти, викладені в протоколі, зокрема, щодо вчинення правопорушення не підтверджуються жодними достовірними доказами, а відтак, протокол не може являтись доказом наявності у ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 251, 252, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.