Справа №201/4339/24
Провадження № 3/201/2128/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Шелестов К.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Грузії, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ч. 1 ст. 160 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13 квітня 2024 року близько о 11 годині 15 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, біля буд. 8 Г, здійснювала роздрібну торгівлю з рук продовольчими товарами без відповідних на те документів, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП.

На виконання вимог ст.ст. 268, 277, 277-2 КУпАП, щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання, судом направлено судову повістку на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу.

Однак, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судового виклику на вказану у протоколі адресу, до суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило.

Виходячи з положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_2 повністю підтверджується наступними доказами, а саме: фототаблицею, фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 211949 від 13 квітня 2024 року, протоколом огляду та вилучення від 13 квітня 2024 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13 квітня 2024 року, відповідно до яких остання підтвердила фактичні обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у торгівлі в містах з рук на вулицях, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Вирішуючи питання про необхідність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне накласти на останню стягнення у виді штрафу, однак без конфіскації предметів торгівлі.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить сімнадцять гривень, без конфіскації предметів торгівлі.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить шістсот п`ять гривень шістдесят копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя К.О. Шелестов