Справа № 523/3997/24
Номер провадження 3/523/2044/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 734666 від 25.02.2024 року, ОСОБА_1 25.02.2024 року о 01 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Професора Коровицького, 34/1, в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1ст. 130 КУпАП.

Зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», що підтверджується тестом 25 лютого 2024 року, кількісний показник склав 1,45 проміле, тест №728.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що 25.02.2024 року він їхав разом з товаришем транспортним засобом марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Професора Коровицького в м. Одесі. Навпроти будинку № 34/1 їх наздогнав невідомий автомобіль, водій якого вчиняв дії щодо примусової зупинки.

Товариш ОСОБА_1 зупинив автомобіль «BMW 521I», а ОСОБА_1 вийшов з автомобіля щоб вияснити причини зупинки, прицьому бачив як товариш, який був за кермом його автомобіля, вийшов з автомобіля через двері пасажира. За кермом він не перебував, так як того вечора вжив дві пляшки пива.

Впевнившись що його автомобіль зупинили не представники поліції а особи у військовому одязі, ОСОБА_1 вирішив, що причиною зупинки є порушення порядку комендантської години.

Потім приїхали працівники поліції, які підійшли до нього, встановили особу та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager». Так як тест був позитивний склали протокол про адміністративне правопорушення. З працівниками поліції не сперечався, погоджувався все підписувати та проходити огляд, поскільки розумів, що їдучи о 01:30 год. вони порушили комендантську годину, і протокол складається саме з цієї причини. Автомобіль не міг залишити, поскільки хвилювався, щоб його не арештували чи не конфіскували взагалі, враховуючи нинішнє становище в Україні.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова Верховного Суду справі № 686/11314/17).

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , останній категорично заперечує факт керування 25.02.2024 року о 01 год. 30 хв. транспортним засобом марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, доказами у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення, довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, тест «Drager Alcotest 7510», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, диск з відеофіксацією на якому містяться два файли під назвою «відео» та «ААД 734666 ОСОБА_1 ст. 130 + чат».

У судовому засіданні оглянуто файл під назвою «відео», де зафіксовано механічний рух транспортного засобу марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його зупинку на узбіччі. Із зображення, яке транслюється при перегляді неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом на момент його виявлення, а також особу, яка створила запис та надала його, і підстави його приєднання до протоколу про адміністративне правопорушення. Суду не надано доказів, що зазначений відеозапис є фіксацією подій з бодікамер працівників поліції.

Файл під назвою « НОМЕР_2 ОСОБА_1 ст. 130 + чат» розпочинається з того як працівники поліції підходять до автомобіля марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не рухається та біля якого знаходиться ОСОБА_1 . З даного відеозапису суд не може встановити хто керував транспортним засобом до його зупинки.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року, висловлена правова позиція, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Таким чином, досліджені судом докази в їх сукупності не є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, дослідивши надані працівниками поліції докази, суддя зазначає, що в останніх відсутні обставини саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Жодного іншого доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 25.02.2024 року о 01 год. 30 хв. транспортним засобом марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Так, суд позбавлений можливості усунути розбіжності між поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та обставинами викладеними у протоколі в частині керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так як в останньому не зазначені у якості свідків особи, на вимогу яких відбулася зупинка транспортного засобу, з матеріалів справи неможливо встановити вказаних осіб, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 25.02.2024 року о 01 год. 30 хв. транспортним засобом марки «BMW 521I», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не може бути взятий до уваги як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення сам лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 734666 від 25.02.2024 року, оскільки викладені у ньому обставини спростовуються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддею враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини від 30.05.2013, заява № 36673/04, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016, що суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на наведене суддя дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. В свою чергу, за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено, що він є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення, а тому за таке правопорушення не може нести відповідальність.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р.№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинності. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 р. У справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя приходить до висновку про закриття провадження у справі за відсутності у діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: