НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05 січня 2024 року Справа № 322/1991/23 (Провадження № 3/322/24/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Котова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 05.12.2023 з ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

30.11.2023 о 09:00 годин ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_2 в ході якого висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

Перед початком розгляду представником потерпілої заявлено клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були очевидцями події. Вказане клопотання ухвалено вирішити після заслуховування пояснень ОСОБА_1 , допиту потерпілої і дослідження письмових доказів.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину не визнав. Зазначив, що дійсно у той день в нього виникла сварка з його батьками, яка почалась у будинку батьків, а продовжилася на подвір`ї біля його будинку, який стоїть по сусідству з батьківським. Вказав. що матері він не погрожував, в її бік нецензурною лайкою не виражався. Зазначив, що фільмував частину сварки. Також зазначив, що у нього з батьками часто виникають сварки з огляду на те, що його - батько ОСОБА_3 відмовляється переоформлювати на нього частину їх спільного ( ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ) майна. Останній вказав, що за домовленістю з батьками оформлював усе своє майно на них, оскільки вони підмовляли його це зробити через нібито існування ризиків втрати майна з огляду на його невдалі в минулому сімейні відносини, присудження аліментів тощо. Вважає, що батьки здійснюють на нього наклеп.

Просив долучити до матеріалів справи відеозаписи з його телефону.

Представник потерпілої заперечував проти задоволення клопотання, адже зі змісту пояснень ОСОБА_1 випливало, що події, які зафіксовані на відеозаписах, відбулися вже після вчинення протиправних дій і не мають значення для цієї справи.

Потерпіла також заперечувала проти долучення вказаних відеозаписів, оскільки син своїх протиправних дій не фільмує, натомість провокує її і чоловіка на сварку.

Клопотання ОСОБА_1 задоволено, відеозаписи долучено до матеріалів справи.

Потерпіла ОСОБА_2 показала, що дійсно у неї і у її чоловіка - ОСОБА_3 , частко виникають сварки з сином, оскільки останній вимагає щоб її чоловік - який є ФОПом і займається сільськогосподарською діяльністю (фермерством), переписав на нього ( ОСОБА_1 ) частину майна, яке є спільною власністю їх подружжя ( ОСОБА_3 і ОСОБА_2 )., або є власністю ФОП ОСОБА_3 , де їх син працює трактористом, а не є співвласником. Вказала, що вони з чоловіком купили сину будинок, який розташований на сусідній з ними земельній ділянці. На території цього домоволодіння було побудовано ангар де зберігається сільськогосподарська продукція ФОП ОСОБА_3 .

Того дня мала відбуватися відвантаження соняшника зі згаданого ангару. Приїхали дві фури з району (смт Новомиколаївка), які супроводжував ОСОБА_4 , який працює у ФОП ОСОБА_3 трактористом і мав загружати фури. ОСОБА_5 знову почав вимагати, щоб чоловік переписав на нього частину майна, той відмовив. Це розлютило ОСОБА_5 і він почав скандал, під час якого виражався в їх адресу нецензурною лайкою, зазначав, що якщо батько не перепише на нього майно він не дасть загрузити. Вона почала заспокоювати сина, однак він не реагував на її зауваження, виходячи з їх будинку кричав, що якщо на нього не переоформлять майно він їх постріляє. Вона дуже сильно перехвалювалися після події, пила заспокійливе, при тому, що після перенесеної хвороби на Covid-19 в неї сильно піднявся цукор крові, і лікарі застерігали її від хвилювань, стресів, і не рекомендували вживання такого роду ліків.

Суддею досліджені наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №257369 від 30.11.2023 з його копією (від підпису і отримання якої відмовився ОСОБА_1 ), реєстраціяї ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №2833 від 30.11.2023, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 30.11.2023 серії АА №410458, копії форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, DVD з відеозаписом, а також відеозаписи надані ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Після дослідження письмових доказів ОСОБА_1 на питання судді зазначив, що початок сварки відбувся в будинку батьків, однак він при цьому нікому не погрожував, в адресу матері нецензурно не виражався. Зазначив, що він дійсно інколи фільмує сварки з батьками і викладає їх в мережі Інтернет, однак події, які відбулися в батьківській хаті того дня, він не записував, а почав знімати вже коли знаходився на території свого домоволодіння.

Клопотання представника потерпілої задоволено, допитані свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (відомості про яких наявні в матеріалах вказаної справи).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_7 - доньки подружжя ОСОБА_8 і сестри ОСОБА_5 . Він, як і ОСОБА_5 , працює трактористом в ФОП ОСОБА_6 . Того дня він приїхав з смт Новомиколаївка у с. Барвинівка у супроводі водіїв двох фур, для того щоб загрузити ці фури сільськогосподарською продукцією ФОП ОСОБА_3 з ангара, який належить останньому, однак який розташований на сусідній земельній ділянці від будинку подружжя ОСОБА_8 , що належить ОСОБА_5 . Особисто він не був присутній під час сварки, яка відбувалася між ОСОБА_5 і його батьками. Водночас коли він підходив до будинку ОСОБА_8 , йому назустріч виходив ОСОБА_5 , який кричав, що всіх постріляє. Кого саме мав на увазі ОСОБА_5 , він ( ОСОБА_4 ) не знає, водночас коли він зайшов до будинку побачив, що окрім ОСОБА_3 і ОСОБА_2 нікого не було. Після цього він взяв ключі від гостьового будинку і пішов туди перевдягатися, оскільки вважав, що буде займатися вантаженням фур. Втім ОСОБА_5 не дозволяв заходити на територію свого домоволодіння і подальші події, як він зрозумів записував на свій телефон. Поліцейським він надавав менш детальні пояснення, однак близькі за змістом з тими, які він надає в судовому засіданні. Бланк письмового пояснення він підписав, уважно не прочитавши, що там було написано.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 надав показання, які фактично аналогічні зі змістом з показаннями потерпілої.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , допитавши свідків, оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Показання потерпілої повністю узгоджуються з рештою доказів, зокрема з показаннями свідка ОСОБА_4 , який є незацікавленою особою у цій справі. Доводи ж ОСОБА_1 суддя розцінює, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Вирішуючи питання щодо міри стягнення суддя керується вимогами ст.33 КУпАП, від згідно з яким,стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обставинами, що відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП, пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено. Отже з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне піддати порушника адміністративному стягненню мінімального виду суворості - штраф, однак в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283 - 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн (триста сорок гривень 00 коп), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов