ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1047/24 Справа № 243/7179/23 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

захисника Прокопцева С.В..

апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2024 року встановлено, що 01 грудня 2023 року о 23 годині 18 хвилин, в м. Слов`янськ по вул. Університетська, біля будинку № 18А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee н/з НОМЕР_2 , під час комендантської години, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager», а також від проходження такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Прокопцев С.В. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис вважає неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки він не містить безперервності ведення відеозйомки.

Зазначає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівниками поліції, а обставини, визначені законом, які давали поліцейським право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, йому лише запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, не пояснили, що це його обов`язок, навіть після відмови огляд не проводився у закладі охорони здоров`я. Зауважує, що в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає, що наведене свідчить про порушення порядку огляду, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП має наслідком його недійсності.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового засідання.

Висновки суду:

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню за таких підстав:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки трансопртного засобу або у медичному закладі відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 647148 від 02.12.2023 року, в якому викладені обставини скоєного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-відеозаписом на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_2 , виявлення поліцейськими та наявних в нього ознак алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 02 грудня 2023 року за участі ОСОБА_3 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19. Тому доводи сторони захисту щодо відсутності цифрового підпису на диску із записом як неналежний доказ у справі є недоведеними.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах даної справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що у поліцейських не було підстав для пропонування ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки сам ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписах ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, чи незгоди з їх діями не виказував, усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав, навпаки, намагався вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту про недоведеність факту керування ОСОБА_1 , що були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, правильно не були прийнятті судом до уваги, оскільки спростовуються змістом відеозапису, на якому чітко зафіксований і відображений факт руху автомобіля «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_2 , саме під керуванням ОСОБА_1 .

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_2 про відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, також не приймаються апеляційним судом, виходячи з наступного.

Диспозицією ч.1 ст. 266 КУпАП встановлено, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами.

Так, з досліджених у судовому засіданні відеоматеріалів встановлено, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом примусової зупинки автомобіля «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_2 під його керуванням, та звільнення салону вказаного транспортного засобу від водія. Передання автомобіля в управління іншій особі, яка має посвідчення водія, є лише процедурним аспектом, а не обов`язковою складовою ознакою диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що відсутність фіксації цієї процедури, ніяким чином не впливає на склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не спростовує факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР та не є підставою для закриття провадження у справі.

Посилання захисника на відсутність свідків під час зупинки ОСОБА_1 та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно останнього, як на доказ відсутності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним, такі доводи були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції та їм надано повну оцінку. Оскільки під час зупинки транспортного засобу, пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі, велася відеофіксація, у відповідності до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, то свідки не залучалися.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких клопотань від ОСОБА_1 або його захисника щодо виклику працівників поліції до суду або інших осіб, проте наявний відеозапис, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , виявлення ознак сп`яніння у нього, відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що були досліджені судом.

Доводи сторони захисту про відсутність письмового направлення водія на огляд до медичного закладу, як такі, що безумовно свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі, були предметом розгялу в суді 1-ї інстанції, та їм було надано обгрунтовану оцінку. Під час апеляційного розгляду такі доводи також не приймаються, оскільки відсутність письмового направлення не може бути підставою для визнання всієї процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, що проведена з порушеннями чинного законодавства. Наявні матеріали справи у їх сукупності в повному обсязі підтверджують факт пропонування працівником поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що за своїм змістом та правовою визначеністю вже є направленням.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і на місці зупинки, і в медичній установі, то процесуальна доцільність складення письмового направлення була відсутня, оскільки чинне законодавство не надає поліцейським право примусово доставляти особу в заклад охорони здоров`я для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника, тому доводи сторони захисту щодо суворості адміністративного стягнення є необґрунтованими.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Прокопцева С.В. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин