КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/489/2024
Головуючий в суді І інстанції Бондаренко Г.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Александрова Дмитра Олександровича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Антосини Романа Сергійовича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.1, 10.3, 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За змістом постанови, ОСОБА_1 12 червня 2023 року о 19:00 в м. Києві по пр-ту Голосіївському керував автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху та при перестроюванні з лівої смуги в праву не впевнився, що це буде безпечно, не надав переваги в русі автомобілю Renault д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого сталось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 та 10.3 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 12 червня 2023 року о 19:00 в м. Києві по пр-ту Голосіївському керував автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Антосини Р.С., поданій 05 грудня 2023 року, зазначено про неповне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, не дослідження і ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставин, формальний підхід до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване рішення, незаконність та необґрунтованість постанови та необхідність її скасування.

Зазначав, що згідно пояснень ОСОБА_1 , 12 червня 2023 року він керував автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі зі швидкістю близько 35 км/год по проспекту Голосіївському, м. Київ. На той час була світла пора доби, дорожнє покриття було сухим. В один із моментів вирішив перестроїтись в праву смугу, але не помітив, що там рухався автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 , тому трохи підрізав його, але зіткнення не відбулось, водій автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 загальмував та почав сигналити, після чого ОСОБА_1 одразу повернувся в свою смугу, продовживши рух прямо та вибачився аварійкою, але через 2-3 секунди автомобіль Renault випередив автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , з правого боку та різко в`їхав в його смугу руху, після чого відбулося зіткнення між лівим боком автомобіля Renault та правим боком автомобіля Mazda. Від зіткнення ОСОБА_1 сильно вдарився грудьми та головою об кермо, так як не був пристебнутий паском безпеки. Автомобіль Renault прошкрябав свій лівий бік та праву сторону автомобіля Mazda від дверей. На момент ДТП швидкість була близько 35 км/год.

Коли ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля, помітив, що Renault здійснив зіткнення, водій почав пред`являти претензії, що автомобіль Mazda його підрізав, потім уже коли побачив, що здійснив зіткнення, почав говорити, що ОСОБА_1 пошкрябав його автомобіль, коли підрізав. На запитання, навіщо він здійснив ДТП, останній повідомив, що винуватий ОСОБА_1 , бо мав би зупинитися, коли в`їхав в його смугу. Через деякий час зупинилися його знайомі військові, він їм пояснив, що відбулося, і вони почали тиснути на ОСОБА_1 , що він винуватий в ДТП. В подальшому під тиском військових поліцейські склали на ОСОБА_1 протокол, хоча останній повідомляв, що зіткнення відбулось в його смузі. Транспортні засоби після ДТП знаходилися в смузі руху автомобіля ОСОБА_1 , що і було зафіксовано на схемі. Місце зіткнення водій автомобіля Renault вказав навмання, що не відповідає дійсності. Оскільки після того, як ОСОБА_1 його підрізав, без зіткнення протягом декількох секунд продовжували рух по смугах при швидкості близько 30 км/год. Після ДТП ОСОБА_1 викликав швидку, оскільки від зіткнення вдарився головою та відчував запаморочення. ОСОБА_1 в той день алкоголю не вживав, перед цим увечері випив декілька пляшок пива, через це міг бути запах з рота.

Наводив пояснення водія автомобіля Renault ОСОБА_2 , вказував, що на даний момент у цього водія жодних претензій до нього немає, свій автомобіль вже відремонтував.

Беручи до уваги, що об`єктивний розгляд фактичних дій водіїв в повній мірі проведено не було і не надається можливим без використання спеціальних технічних знань в галузі автотехнічних досліджень, ним було призначено інженерно-технічне експертне дослідження обставин і механізму настання ДТП до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Згідно висновку експерта, встановлено, що в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля Mazda повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, а водій автомобіля Renault - відповідно до вимог п. 10.1, 10.3 ПДР. З технічної точки зору в діях водія автомобіля Mazda невідповідностей у виконанні вимог п. 12.3 не вбачається, а в діях водія автомобіля Renault вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.3 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Згідно дорожньо-транспортної ситуації, комплексну вихідних даних, водій автомобіля Renault при виконанні вимог п. 10.1, 10.3 ПДР мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Mazda. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Renault вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.3 ПДР, що перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Разом із тим, судом не було взято даний висновок до уваги, крім того, суд при розгляді справи послався на письмові пояснення свідків та часткові пояснення з нагрудних камер поліцейських. При цьому в судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_2 , який категорично не міг стверджувати, що було ДТП при зміні напрямку руху ОСОБА_1 , та повідомив, що основні пошкодження його автомобіль зазнав під час примусової зупинки автомобіля Mazda своїм автомобілем.

Щодо вказаних пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як самостійних доказів у справі, вказував, що останні не є належними доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення, вказані особи не допитувалися в судовому засіданні та не попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази.

Щодо протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 , як пояснив ОСОБА_1 після ДТП він травмувався від удару об кермо і був трохи дезорієнтований. Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці події, ОСОБА_1 відмовився, оскільки розумів, що даний прилад може показати хибнопозитивний результат, такі випадки часто трапляються. Як виявилося пізніше, поліцейський сказав і про заклад охорони здоров`я, чого ОСОБА_1 не розчув. Потім його товариш запитав, чи ОСОБА_1 відмовлявся від огляду в лікарні, на що він відповів, що ні, в лікарю згоден поїхати. ОСОБА_1 підійшов до поліцейських та повідомив, що готовий поїхати в лікарню, на що вони відповіли, що він уже відмовився та відмова зафіксована, ОСОБА_1 повідомив, що погано розчув це, після розмови з товаришем вирішив поїхати в лікарню. Поліцейські відповіли, що вони зайняті оформленням ДТП та зараз не мають можливості везти ОСОБА_1 в лікарню. ОСОБА_1 вимагав дати направлення для самостійного звернення до лікарні. Однак поліцейські склали протокол про відмову, направлення на медичний огляд не надали. Під час підписання протоколу ОСОБА_1 вказав, що має намір пройти огляд в лікарні, при цьому працівники поліції не забезпечили йому таку можливість, чим порушили порядок. Поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 зможе самостійно поїхати на огляд після оформлення ДТП. Близько 22:00 вони завершили оформлення, після чого ОСОБА_1 самостійно звернувся до лікарні «Соціотерапія» та пройшов огляд, згідно висновку, ознак алкогольного сп`яніння у нього не виявлено.

Зазначив, що згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до Інструкції. Зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки, незгоди водія з результатами огляду на місці зупинки працівник поліції ще не має права складати протокол за ст. 130 КУпАП, і в такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, в якому має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проходження медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення. Якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні. Згідно матеріалів справи, відмітка про отримання ОСОБА_1 направлення відсутня, також в направленні відсутня інформація про відмову від отримання направлення. На момент пропозиції поліцейським ОСОБА_1 пройти огляд згідно часового показника бодікамери 19:50, в цей час обидва поліцейських знаходяться поряд з ОСОБА_1 , на місці, разом з тим направленням, складеним нібито о 19:50, що не відповідає дійсності, оскільки у вказаний час жоден з поліцейських його не складав. Суд погодився з твердженням сторони захисту з приводу порушення порядку складання та вручення особі направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, при цьому не визнав вказане порушення істотним.

Звертав увагу, що в протоколі ААД № 497944 в графі «пояснення особи» ОСОБА_1 власноручно записано, що він просить провести освідування на стан алкогольного сп`яніння, так як він не згоден з твердженням поліцейських. Викладене виключає порушення п. 2.5 ПДР, оскільки відсутній склад правопорушення, а саме відмова від проходження огляду. Разом з тим, у цей же день ОСОБА_1 пройшов медичний огляд самостійно. При оцінці даних відомостей суд акцентував увагу саме на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що не є об`єктивною стороною відмови від проходження огляду. Судом практично було зайнято позицію сторони обвинувачення, оскільки подано запит до Центру екстреної медичної допомоги на місці ДТП та в подальшому при винесенні рішення суд послався на відомості з отриманої карти виїзду, тобто допустив самостійне збирання доказів вини особи, яка притягається до відповідальності, що свідчить про порушення принципу рівності учасників процесу.

Зазначив, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не є безперервними та не відображають обставини, які відбувались в період часу з 19:57 до 21:06, процес складання протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з ним ОСОБА_1 не було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, крім того, не зафіксовано на відеозапис вимогу ОСОБА_1 доставити його до лікарні для проведення освідування. Судом не було надано оцінку наявним відеозаписам в розрізі процсуальної відповідності нормам КУпАП та Інструкціям про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі ст. 266 КУпАП, п. 1, 2 розділу І, п. 5 розділу 2, розділу 3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, і оскільки відеозапис не був безперервним та постійно переривається, його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

З приводу допущених дописок в протоколі та наявних виправлень зазначив, що в ході ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що оригінал протоколу ААД № 497944 не відповідає копії, яка була вручена ОСОБА_1 на місці події під підпис, крім того, під час складення протоколу поліцейськими було допущено ряд виправлень в протоколі. В графі «дата народження» працівником поліції допущено виправлення, спочатку було невірно вказано рік народження 1982 та в подальшому виправлено на 1992, в графі «час вчинення правопорушення» допущено виправлення, спочатку вказано 20:20, потім виправлено на 19:00, вказівні виправлення були зроблені поліцейським без відповідного запису про виправлення та ознайомлення з виправленням ОСОБА_1 під підпис.

Разом із тим, в матеріалах справи наявна довідка інспектора адміністративної практики УПП в м. Києві Миколаєнко Н. про те, що суду слід вважати вірними дату народження в протоколі ІНФОРМАЦІЯ_1 та дату вчинення адмінправопорушення 12 червня 2023 року 19:00. Вказана довідка жодним із процесуальних та нормативних документів не передбачена, крім того, складена через три дні особою, яка не приймала участі в оформленні ДТП без участі особи, яка допустила описані виправлення, що суперечить п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом № 1376 від 06 листопада 2015 року МВС України, згідно якої не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в копії протоколу, врученій ОСОБА_1 , графа «частина статті» порожня, в той же час в протоколі, який надано суду управлінням патрульної поліції в м. Києві, міститься дописка в графі «частина статті» дописано «1». Крім того, в копії протоколу в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» дописано «водій відмовився», вказані дописки в протоколі є грубим порушенням порядку оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції. В даному випадку суд також не залишив поза увагою фактичну наявність описаних виправлень, та попри це легітимізує надані довідки, вказуючи, що це є належним обґрунтуванням допущених дописок та виправлень, не аргументуючи жодним із наявних нормативно-правових актів.

Довідка інспектора адміністративної практики УПП в м. Києві Миколаєнко Н. про неможливість зазначення відповідної частини статті, не передбачена жодним із процесуальних та нормативних документів.

Згідно вищевказаних правових норм сторона обвинувачення має імперативний обов`язок збирати докази згідно встановленого законом порядку. Вимога здійснення відеозапису процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу має вирішальне значення для перевірки судом правомірності такого огляду, в тому числі для вирішення питання допустимості доказів перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, що можуть бути отримані лише за результатами проведення такого огляду. Внаслідок цього відеозапис процедури огляду має бути таким, що дає об`єктивну можливість встановити дотримання вимог законності проведення процедури огляду з початку до кінця. Дії поліцейських дають підстави вважати, що ніякого правопорушення на місці не було і докази цього відсутні. При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку збирання доказів, зокрема порядку складення протоколу, порядку фіксації, порядку оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Наголошував, що згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним, що в свою чергу призводить до недійсності його результатів. З цього також слідує, що перебування водія у стані алкогольного сп`яніння може доводитися лише шляхом проведення у встановленому законодавством порядку його огляду.

Просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року в справі № 752/12321/23 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні про адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, винести нове рішення, яким провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

19 лютого 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 у вигляді доповнень до апеляційної скарги, в яких ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судовому засіданні 04 березня 2024 року був допитаний свідок ОСОБА_5 , який повідомив, що 12 червня 2023 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_1 та повідомив, що потрапив у ДТП. Коли ОСОБА_5 прибув на місце події, то побачив, що ОСОБА_1 перебував на місці водія за кермом свого автомобіля, та погано себе почував. На лобі ОСОБА_1 було садно, він постійно приймав таблетки та повідомив, що в нього німіють руки, він вдарився головою та грудною клітиною та перебував у стані гострого стресу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити в частині скасування і закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Дотримання вимог вказаних п. 10.1, 10.3 ПДР водієм ОСОБА_1 аргументами апеляційної скарги не доведено.

В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що випадково «підрізав» водія автомобіля Renault, однак зіткнення з його вини не було, після чого вже водій автомобіля Renault «підрізав» його, чим спричинив ДТП, вказану в протоколу.

Захисник Антосина Р.С. під час розгляду справи судом першої інстанції пояснив, що в той день ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі зі швидкістю 35 км/год, в один із моментів вирішив перестроїтись в праву смугу, але не помітив, що там рухався автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 , тому трохи підрізав його, але зіткнення не відбулось. Вказує, що водій автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 загальмував та почав сигналити, після чого ОСОБА_1 відразу повернувся в свою смугу, продовживши рух прямо та вибачився аварійкою, але через 2-3 секунди автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 випередив автомобіль ОСОБА_1 з правого боку та різко в`їхав в його смугу руху, після чого і відбулось зіткнення між лівим боком автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем ОСОБА_1 . Захисник вказує, що коли ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобілю, водій Renault д.н.з. НОМЕР_2 почав пред`являти йому претензії, а через деякий час зупинились знайомі водія Renault д.н.з. НОМЕР_2 , які були військовослужбовцями, та почали тиснути на нього, що він винен у ДТП. Захисник зазначає, що під тиском військових патрульні поліцейські склали протокол на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, хоча ОСОБА_1 повідомляв, що зіткнення відбулось в його смузі. ОСОБА_6 зазначає, що за ініціативою сторони захисту було проведено експертне дослідження вищевказаного ДТП і за результатами дослідження в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності у виконанні вимоги п. 12.3 ПДР, а в діях водія Renault вбачається невідповідність вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП 12 червня 2023 року, а тому, на його думку, провадження відносно ОСОБА_1 за ст 124 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 497945 від 12 червня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, з якої вбачається, що ДТП сталася в м. Київ по Голосіївському проспекту, 122, проїзна частина має по дві смуги руху в кожному напрямку, загальна ширина проїзної частини по напрямку руху автомобілів становить 6,5 м. На схемі зафіксовано автомобіль Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 в лівій смузі руху на відстані від правих коліс автомобіля до правого краю проїзної частини 5,0 м. та 5,2 м., автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 в лівій смузі руху на відстані від правих коліс автомобіля до правого краю проїзної частини 3,5 м. та 3,7 м., місце зіткнення зі слів водіїв, позначене на схемі 3, зафіксовано в районі розташування правої передньої частини автомобіля Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 та лівої задньої частини автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 ; місце зіткнення зі слів водія автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 згідно схеми до протоколу зафіксовано в правій смузі руху на відстані 2,6 м. від правого краю проїзної частини; зафіксовано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП (Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 - переднє праве крило, передні праві двері, задня права дверка, Renault д.н.з. НОМЕР_2 - обидві ліві двері, заднє ліве крило, задній бампер зліва), підписаною обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень;

письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , який пояснив, що керував автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 по Голосіївський проспект, рухався в правій смузі, його різко підрізав водій автомобіля Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 , цим самим пошкодив лівий бік його машини, намагаючись відразу втекти з місця ДТП, водій автомобіля Mazda різко звернув на ліву смугу. Щоб водій не зміг уникнути відповідальності, він, керуючи автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 , зупинив його своїм автомобілем. Коли водій Mazda вийшов з автомобіля, в нього був сильний перегар, млява розмова, вяло-шатка хода. Він одразу викликав патрульну поліцію о 19:05;

письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 , який пояснив, що керуючи транспортним засобом Honda д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Голосіївський проспект, став свідком того, що близько 19:10 транспортний засіб, рухаючись у лівій смузі перед світлофором без правого поворотника почав перестроюватись на праву смугу, чим створив аварійну ситуацію та пошкодив ліву сторону автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 , після чого водій автомобіля Mazda почав тікати, однак його зупинив водій автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 . Водій автомобіля Mazda в цей момент був в стані алкогольного сп`яніння;

письмовими поясненнями водія ОСОБА_4 , яка пояснила, що з транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Голосіївський проспект, побачила, як автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 почав підрізати її автомобіль, її чоловік вирівняв смугу, в цей час вона побачила, як автомобіль Mazda з лівої смуги без повороту зіткнувся з автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 , після чого намагався втекти, на що водій Renault перекрив йому рух власним автомобілем, після цього водій автомобіля Mazda ще раз зіткнувся з автомобілем Renault. Після цього вийшов водій автомобіля Mazda в стані алкогольного сп`яніння та запропонував водію Renault вирішити ситуацію на місці в його автомобілі. Водій Renault відмовився та викликав поліцію. В цей час винуватець почав телефонувати та через 5 хвилин з`явилася невідома особа, яка почала давати вказівки п`яному водію Mazda. Внаслідок цього водій Mazda почав вдавати, що йому погано. Після прибуття екіпажу швидкої допомоги все було зафіксовано на нагрудні камери поліції;

частково письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , який пояснив, що керуючи автомобілем Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Голосіївський проспект навпроти будинку 122, рухався в лівій смузі, коли праворуч від його автомобіля водій Renault д.н.з. НОМЕР_2 почав здійснювати маневр перестроювання у ліву смугу без увімкненого повороту, в результаті чого сталось зіткнення з його автомобілем.

Крім того, ОСОБА_1 до суду першої інстанції було надано висновок експертного дослідження від 28 липня 2023 року № ЕД-19/111-23/33308-ІТ, складений старшим судовим експертом відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського НДЕКЦ МВС Губарем О.І., згідно якого, згідно показів водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено, що автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_2 випередив автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 з правого боку та різко в`їхав в ліву смугу руху для того, щоб зупинити автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого відбулося зіткнення між лівим боком автомобіля Renault, яким керував ОСОБА_2 , та правим боком автомобіля Mazda. В даній дорожні ситуації, з технічної точки зору, водія автомобіля Mazda повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. Згідно показів водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановлено, що автомобіль Renault випередив автомобіль Mazda з правого боку та різко в`їхав в ліву смугу руху для того, щоб зупинити автомобіль Mazda, в результаті чого відбулося зіткнення між лівим боком автомобіля Renault, яким керував ОСОБА_2 , та правим боком автомобіля Mazda. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля Renault повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.3 ПДР. З технічної точки зору в діях водія автомобіля Mazda невідповідності у виконанні вимоги п. 12.3 ПДР не вбачається. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Renault вбачаються невідповідності вимог п. 10.1, 10.3 ПДР. які перебувають в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Згідно заданої дорожньо-транспортної ситуації, комплексу вихідних даних, водій автомобіля Renault при виконанні вимог п. 10.1, 10.3 ПДР мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Mazda. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Renault вбачаються невідповідності вимог п. 10.1, 10.3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Спростувати чи підтвердити експертним шляхом місце зіткнення між транспортними засобами за наявної слідової інформації не надається можливим.

Вищевказані докази дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції досліджено механізм дорожньо-транспортної пригоди та обґрунтовано встановлено, що протокол складено щодо факту першого зіткнення між автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно правильних висновків суду, факт вчинення першого ДТП підтверджується письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є логічними та послідовними, а також локалізацією та характером наявних механічних пошкоджень обох транспортних засобів, які в своїй сукупності узгоджуються між собою в повному обсязі.

Судом встановлено, що після першого зіткнення автомобілів, внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 вказаних в протоколі, останній намагався залишити місце ДТП, у зв`язку з чим водій автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 був вимушений зупинити автомобіль ОСОБА_1 , внаслідок чого, ймовірно, і трапилось друге зіткнення між автомобілями. Разом з цим, обставини другого зіткнення в протоколі не вказані, тому суд не вправі надавати їм оцінку.

Доводи апеляційної скарги, що потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що основні пошкодження його автомобіль під час примусової зупинки автомобіля Mazda своїм автомобілем, правильних висновків суду першої інстанції щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій є ОСОБА_1 , не спростовують та відхиляються апеляційним судом. Крім того, згідно протоколів судових засідань в даній справі, потерпілий ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`являвся.

Суд першої інстанції також правильно встановив, що наданий стороною захисту висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_7 №ЕД-19/111-23/33308-ІТ від 28 липня 2023 року жодним чином не стосується обставин першого зіткнення, тобто подій, вказаних в протоколі серії ААД №497945 від 12 червня 2023 року, оскільки експертом надаються висновки щодо другого зіткнення між автомобілями Mazda д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 ., а тому суд його до уваги не прийняв і підстав для закриття провадження за ст. 124 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення не вбачав.

Враховуючи вищевикладене, не підтверджуються матеріалами справи доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято даний висновок до уваги.

Крім того, твердження захисника про те, що під час складання матеріалів щодо ДТП на ОСОБА_1 був тиск з боку знайомих військових потерпілого ОСОБА_2 , судом першої інстанції обґрунтовано оцінено як безпідставні, оскільки з відеозапису вбачається, що жодного тиску на ОСОБА_1 від вказаних осіб здійснено не було. Потерпілий та свідки на відео вказували, що один одного не знають, і що свідки зупинились з метою допомогти водію автомобіля Renault , так як бачили зухвалу та неадекватну поведінку іншого водія під час руху.

Апеляційний суд відхиляє необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є самостійними та належними доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення, вказані особи не допитувалися в судовому засіданні та не попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, з огляду на те, що положеннями КУпАП не передбачений обов`язковий допит свідків під час розгляду справи судом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про можливе порушення водієм автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 правил дорожнього руху та його можливу винуватість у ДТП, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, що відносно даного водія працівниками патрульної поліції складався протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в справах підвідомчих суду може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено судом першої інстанції, правопорушення за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 вчинено 12 червня 2023 року, при цьому справа в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В. надійшла 05 жовтня 2023 року, тобто після закінчення строків, передбачених КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду даної справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Отже, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що на даний момент у водія ОСОБА_2 жодних претензій до нього немає, свій автомобіль він вже відремонтував, не підтверджуються будь-якими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції щодо встановлення вини ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1, 10.3 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник не підтримували апеляційну скаргу в частині правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 497944 від 12 червня 2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського;

розпискою, складеною ОСОБА_8 про те, що вона бере під керування автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язується доставити його до охоронюваної стоянки за місцем проживання власника.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 497944 від 12 червня 2023 року додано довідки т.в.о. старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Миколаєнко Н. від 15 червня 2023 року про те, що положеннями ст. 256 КУпАП не передбачено можливості внесення змін, доповнень або уточнень безпосередньо у тому ж самому бланку протоколу про адміністративне правопорушення або складання нового (додаткового) протоколу за те ж саме адміністративне правопорушення, повідомлено, що інспектором патрульної поліції при складанні протоколу ААД № 497944 від 12 червня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 не зазначена частина статті; повторність правопорушення на місці не було можливим встановити, після перевірки було встановлено та кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже, просила в графі «… за що відповідальність передбачена ч… ст…» вважати вірним запис: частиною «1» статті «130» КУпАП; повідомлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 497944 від 12 червня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 в графі «дата скоєння адміністративного правопорушення» просила вважати вірним запис «12 червня 2023 року 19 год. 00 хв.», в графі «дата народження» - 20 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager та у лікаря нарколога і така відмова зафіксована на бодікамери.

Апеляційний суд враховує, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Переглянутий відеозапис подій, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейських, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager та у лікаря нарколога дійсно відмовився від проходження такого огляду у категоричній формі, яка не допускала двозначного трактування (19:48 відеозапису).

Оскільки така відмова була зафіксована, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що в протоколі ААД № 497944 в графі «пояснення особи» ОСОБА_1 власноручно записано, що він просить провести освідування на стан алкогольного сп`яніння, так як він не згоден з твердженням поліцейських, і що викладене виключає порушення п. 2.5 ПДР, оскільки відсутній склад правопорушення, а саме відмова від проходження огляду.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а лише на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не довіряв правильності результатів огляду за допомогою газоаналізатору.

Апеляційний суд зауважує, що особисті мотиви відмови від проходження медичного огляду не звільняють водія від обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, а саме на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції надано вірної оцінки доводам захисника Антосини Р.С. під час розгляду справи судом першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд, відхиляючи аналогічні аргументи, про те, що ОСОБА_1 не розчув пропозицію пройти огляду у лікаря нарколога, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції чітко і зрозуміло пропонують ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Drager та у лікаря нарколога, а твердження захисника визнав обраною позицією захисту з метою уникнення відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був дезорієнтований внаслідок удару об кермо, внаслідок чого не зміг розчути пропозицію поліцейського пройти огляд у лікаря нарколога, не підтверджуються будь-якими доказами, крім його особистих пояснень, та відхиляються апеляційним судом.

Показання свідка ОСОБА_5 з цього приводу апеляційний суд оцінює критично, оскільки він не був безпосередньо свідком ДТП, а прибув після цієї події, і обставини, повідомлені ним апеляційному суду, відомі йому зі слів самого ОСОБА_1 та власної оцінки його зовнішнього вигляду.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що ОСОБА_1 під час оформлення протоколів відносно нього тривалий час документи патрульним не пред`являв, поводився агресивно та висловлювався нецензурно до потерпілого та працівників поліції.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису в зв`язку з його неповнотою, невідтворенням процесу складання протоколу, виходячи із наступного.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Судом першої інстанції надано вірну оцінку доводам захисника про те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не є безперервними та не відображають обставини, які відбувались в період часу з 19:57 до 21:06, процес складання протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з ним ОСОБА_1 не було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, крім того, не зафіксовано на відеозапис вимогу ОСОБА_1 доставити його до лікарні для проведення освідування, вказавши, що відеозапис дійсно не є безперервним, проте це жодним чином не впливає на встановлені обставини, оскільки відеозапис повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо виявлення поліцією у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти водію огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці пригоди чи у лікаря нарколога та відмови водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника Антосини Р.С. про те, що вина ОСОБА_1 спростовується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 червня 2023 року № 003097, відповідно до якого ОСОБА_1 12 червня 2023 року о 23 год. 00 хв. в стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки такий огляд та дослідження не відповідають процедурі його проведення, враховуючи, що огляд водія було проведено після спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, крім того, огляд здійснено у відсутності поліцейського, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому такі результати вважаються недійсними, на що в постанові обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що суд акцентував увагу на наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що не є об`єктивною стороною відмови від проходження огляду, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР, а саме у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Апеляційний суд також не приймає доводи захисника ОСОБА_6 , що судом було зайнято позицію сторони обвинувачення, оскільки подано запит до Центру екстреної медичної допомоги на місці ДТП та в подальшому при винесенні рішення суд послався на відомості з отриманої карти виїзду, тобто допустив самостійне збирання доказів вини особи, яка притягається до відповідальності, що свідчить про порушення принципу рівності учасників процесу.

Так, в судовому засіданні 02 листопада 2023 року судом першої інстанції повідомлено ОСОБА_1 та його захиснику Антосині Р.С., що відносно нього буде витребувано карту швидкої медичної допомоги (а. с. 67). Згідно запиту суду від 02 листопада 2023 року на адресу Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, з метою повного та об`єктивного розгляду справи суд просить надати копію карти виїзду ШМД щодо подій 12 червня 2023 року приблизно о 19:20 за адресою АДРЕСА_2 відносно ОСОБА_1 (а. с. 69).

Згідно отриманої карти виїзду ШМД № 6605-1 від 12 червня 2023 року, пацієнту ОСОБА_1 встановлено попередній діагноз: підозра на вживання алкоголю, на момент огляду пацієнт скарг не пред`являв, зі слів пацієнта, відчуває себе недобре. Виявлено різкий запах алкоголю з ротової порожнини. При опитуванні пацієнта даних щодо травмування внаслідок ДТП не було. При огляді видимих пошкоджень голови, тулуба та кінцівок не виявлено (а. с. 86).

Разом із тим, вказані докази судом першої інстанції не були використані для встановлення вини ОСОБА_1 у інкримінованих правопорушеннях, а лише для оцінки обґрунтованості його доводів щодо дезорієнтованого стану внаслідок травми, отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги як неспроможні.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , про те, що відмітка про отримання ОСОБА_1 направлення відсутня, також в направленні відсутня інформація про відмову від отримання направлення, а час складення направлення 19:50 не відповідає дійсності, апеляційний суд зауважує, що положеннями Інструкції № 1452/735 та ст. 266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, надання направлення для підпису особі, у якої працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а також складення направлення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та долучення його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, взагалі не передбачається.

Доводи апеляційної скарги, що лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проходження медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, а лише на особистій помилковій інтерпретації ст. 266 КУпАП та п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 захисником ОСОБА_6 .

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи захисника ОСОБА_6 про те, що протокол серії ААД №497944 містить виправлення в графах «дата народження», «час вчинення правопорушення» та «частина статті» з огляду на те, що факт того, що події за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбувались 12 червня 2023 року о 19 год. 00 хв., ніким не оспорювались і підтверджується додатково наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення документами, зокрема протоколом серії ААД №497945 складеним відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено аналогічну дату і час вчинення ДТП 12 червня 2023 року о 19 год. 00 хв., а дата народження ОСОБА_1 встановлена на підставі копії посвідчення водія, що міститься в матеріалах справи.

Крім того, оскільки працівник поліції не вправі після складання протоколу редагувати відомості викладені в ньому, суд першої інстанції вірно зазначив, що надані поліцією довідки т.в.о старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП Миколаєнко Н., в якій зазначено, що після додаткової перевірки матеріалів відділом адміністративної практики УПП в м. Києві, складених поліцією на місці, необхідно вважати вірним дату скоєння адміністративного правопорушення «12 червня 2023 року о 19 год. 00 хв» та вірною дату народження ОСОБА_1 «20 серпня 1992 року», є належними документами про внесення уточнень до протоколу та беруться судом до уваги.

Щодо кваліфікації вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вона є правильною, підтверджується довідкою т.в.о старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП Миколаєнко Н., в якій зазначено, що повторність правопорушення на місці не було можливості встановити і після перевірки було встановлено та кваліфіковано дії водія саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і просить в протоколі серії ААД №497944 у відношенні ОСОБА_1 в графі «відповідальність передбачена частиною» вважати вірним запис - «1», а тому судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги вказану довідку.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Самостійне проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння 12 червня 2023 року, про що ним надано копію акту медичного огляду від 12 червня 2023 року, час проходження огляду о 23:00, та висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 13 червня 2023 року, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, незважаючи від фактичного стану водія, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, враховуючи його тверезий стан, є припущеннями, які відхиляються апеляційним судом.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1, 10.3 та 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у порушенні п. 10.1, 10.3, 2.5 ПДР та скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.