Справа № 306/2246/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
02.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Данканича В. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп ).
Згідно з постановою, 03 вересня 2023 року, приблизно о 16 год 52 хв, у с. Сусково по вул. Головній, водій ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу "Драгер", алкотест №6810, проба позитивна 3,66 проміле. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Данканич В. В. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що його підзахисний не погодився з результатами освідування на місці зупинки, наполягав на тому, щоб його доставили до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, однак, його вимогу було проігноровано. Дії працівників поліції вважає упередженими та зухвалими. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на суть адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи немає направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, окрім цього відеозапис не можна вважати належним доказом у справі. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і на відеозаписі вказане не зафіксовано. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Данканича В. В., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS - повідомлення від 30.10.2023, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. З огляду на наведене, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і те що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і його захисником, адвокатом Данканичем В.В., подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Данканича В. В.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №045535, 03 вересня 2023 року, приблизно о 16 год 52 хв, по вул. Головній, у с. Сусково водій ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу "Драгер", алкотест №6810, проба позитивна 3,66 проміле. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію процесуального документу отримав.
Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, освідування ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння : різкий запах алкоголю з порожнини роба, нечітка вимова. Огляд проведено за допомогою приладу «Драгер 6810», результат освідування - 3, 66 % проміле.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №7660286 від 03.09.2023, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
З рапорту працівника поліції Бурч І. убачається, що 03 вересня 2023 року під час патрулювання поліцейськими був зупинений автомобіль марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 за порушення водієм ПДР. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього поліцейські виявили очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат якого виявився позитивним 3, 66 % проміле.
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 03.09.2023, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 за порушення водієм ПДР, відтак при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. На пропозицію поліцейських пройти освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», водій погодився, заперечень чи незгоди не висловлював. З результатами освідування також був ознайомлений, незгоди щодо результату тестування не висловлював. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Бурч І. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, при проведенні тестування та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування, при проведенні тестування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський Бурч І. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що дії працівників поліції були упередженими та зухвалими є безпідставними, тому до уваги апеляційним судом не беруться.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, і на відеозаписі вказане не зафіксовано. Твердження в цій частині спростовуються належними, достовірними та достатніми доказами, зокрема такими.
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що працівники поліції під час патрулювання зафіксували порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 правил дорожнього руху, тому вказаний автомобіль поліцейськими був зупинений, відтак при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у поліцейських виникли сумніви у його тверезості, оскільки у водія ОСОБА_1 були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» водій погодився, щодо результатів освідування - 3, 66 % проміле жодних заперечень не висловлював, зі змістом протоколу, у тому числі зі своїми правами та обов`язками ОСОБА_1 був ознайомлений. Жодних тверджень про те, що автомобілем кервав не він, а інша особа, ОСОБА_1 не висловлював, і не заперечував факт керування саме ним автомобілем.
Апеляційний суд розцінює критично твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами освідування на місці зупинки, наполягав на тому, щоб його доставили до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, однак, таку вимогу було проігноровано. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та відеозапис, не убачає жодних підстав для визнання цих доводів слушними, оскільки на їх підтвердження відсутні будь-які докази. Так, з дослідженого апеляційним судом відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень чи незгоди з результатами огляду, крім того не наполягав на проходженні повторного огляду у закладі охорони здоров`я, зі змістом процесуальних документів ознайомився, зауважень щодо протоколу про адміністративне правопорушення не висловлював.
Надавши відеоматеріалу об`єктивну оцінку, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відеоматеріал який міститься у матеріалах справи не можна вважати належним доказом у справі. На переконання апеляційного суду, у матеріалах справи немає жодних доказів, які дають підстави вважати, що особа, яка зафіксована на відеозаписі не є тією особою, яка пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», і відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №045535 за порушення передбачених п. 2.9 «а» ПДР приписів, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Такими, що не знайшли свого підтвердження є доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на суть адміністративного правопорушення. На переконання суду апеляційної інстанції, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №045535, складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суть адміністративного правопорушення викладена коректно, жодних підстав для визнання цього доказу неналежним, апеляційний суд не вбачає.
Жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду і доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи немає направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки сукупність наявних доказів безумовно свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 передбачених п. 2.9 «а» ПДР приписів та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
На інші підстави, які би свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не вказується і під час апеляційного перегляду справи такі не встановлені.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, позаяк правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є грубим порушенням правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Данканич В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Данканич В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН