КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 133/217/24

провадження № 3/133/289/24

04.03.24 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Хмільницького РВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює машиністом насосних установок БМЕУ-2 м. Козятин, за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 572597 від 23.01.2024, 21.01.2024 було встановлено, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , згідно ст. 150 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що 21.01.2024, близько 23 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самовільно залишив своє місце проживання та розпочав займатись бродяжництвом по с. Іванківці, що могло призвести до травмування чи загибелі дитини.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується текінг відстеженням із сайту укрпошти за трек- номером, де зазначено дату вручення 24.02.2024; причини неявки суду не відомі.

Ужиті заходи щодо забезпечення явки ОСОБА_1 не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Хоча наявні матеріали справи прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності поінформована про цей процес, який здійснюється в Козятинському міськрайонному суді Вінницької області у відношенні неї безпосередньо. Також неминучість даного процесу в цьому місцевому суді була зрозуміла особі з моменту складання протоколу, так як у ньому прямо указано, де відбуватиметься розгляд справи, однак бажання брати у ньому безпосередню участь особа не виявила.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п. 41) констатував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі "Фрідлендер проти Франції", [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд в цій справі забезпечивши право особи, що притягається до адміністративної відповідальності брати особисту участь в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши заходів для поінформованості її про даний процес, вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів, при наявності доказів, що ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Суд вважає, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавленим можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб.

Крім того, КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 268 КУпАП), однак розгляд справи за ч.1 ст. 184 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Проте, обставини, відображені у протоколі стосовно ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Протокол складено за відсутності достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 572597 від 23.01.2024, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, що призвело до того, що 21.01.2024, близько 23 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самовільно залишив своє місце проживання та розпочав займатись бродяжництвом по с. Іванківці.

Зокрема, органом, який склав протокол не зазначено, яку саме винну поведінку проявив та які дії вчинив ОСОБА_1 , які б свідчили про умисне ухилення з його боку від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання дитини.

До матеріалів справи було надано рапорт працівника поліції, який прийняв повідомлення, що надійшло зі служби 102 з приводу зникнення малолітнього ОСОБА_2 ; протокол прийняття заяви про кримінальне провопорушення та іншу подію від 22.01.2024, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області із заявою, в якій просить залишити без розгляду заявлену ним заяву по факту зникнення його сина оскільки син знайшовся; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; розписку ОСОБА_1 про отримання від працівників поліції свого сина копію паспорта ОСОБА_1 , а також копію свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якого вбачається, що його батьком є ОСОБА_1 ..

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 сам звернулася до відділу поліції, злякавшись, що його син пропав; вказане свідчить про те, що останній турбувався про сина, вживав заходів щодо встановлення місця його знаходження та звернувся в поліцію із заявою про розшук сина.

Інших доказів, на підтвердження обставин, зазначених у протоколі, органом, що склав протокол, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за досліджених обставин справи суд не вбачає достатніх доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, відсутній.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 184, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Н.О. Пєтухова

04.03.24