ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2257/23Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 33/817/83/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 11.11.2023 року о 12 год. 09 хв. в м. Теребовлі по вул. Шевченка керував транспортним засобом марки ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Водій на місці зупинки пройти огляд із застосуванням алкотестера Drager (Драгер) Alcotest 6810 для визначення степені алкогольного сп`яніння та їхати в лікувальний заклад відмовився в установленому порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність.

В апеляційній скарзі особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Стверджує, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що у протоколі відсутні відомості про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем відповідно до ст. 266 КУпАП.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови чи ухилення ОСОБА_1 від проведення огляду щодо виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, не заперечує, що працівником поліції було названо йому ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), а також те, що він напередодні вживав алкогольні напої.

Стверджує, що поліцейським не роз`яснювалось йому про можливість проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року і закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи судом апеляційної інстанції без його участі.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 181657 від 11 листопада 2023 року ОСОБА_1 11.11.2023 року о 12 год. 09 хв. в м. Теребовлі по вул. Шевченка керував транспортним засобом марки ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Водій на місці зупинки продути алкотестер Drager (Драгер) Alcotest 6810 для визначення степені алкогольного сп`яніння та пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікувальний заклад відмовився

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Відсутність у протоколі відомостей про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем відповідно до ст. 266 КУпАП., на що звертає увагу апелянт, не перешкоджають встановити усі необхідні для розгляду справи обставини і це не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, яким зафіксовано що на момент, коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу, за кермом цього транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі. Окрім цього останній під час зупинки керованого ним транспортного засобу працівникам патрульної поліції повідомив, що вчора вживав самогон.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції було зафіксовано факт порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , за що в подальшому він був притягнутий до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вище викладеного, в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД №822117 від 11.11.2023 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Твердження апелянта стосовно того, що йому не було роз`яснено можливість проведення огляду в медичному закладі, суд до уваги не приймає, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відмову водія ОСОБА_1 , в якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, як зазначено вище, ОСОБА_1 підписав вказаний протокол без жодних зауважень та власноручно написав, що керував автомобілем вживав спиртне.

Таким чином, доводи апелянта, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

З огляду на вказані докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, доводи апелянта про необ`єктивність, незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є непереконливі і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Докази, на підставі яких суд обґрунтував свій висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя