Справа № 692/1350/23
Провадження № 3/692/23/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 841820 від 24.11.2023р. ОСОБА_1 23.11.2023р. о 12:30 год. в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання здійснив продаж з рук 2 л. міцного алкогольного напою домашнього виробництва гр. ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 10 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання обігу та виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 156 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що гр. ОСОБА_2 він не знає. У день, вказаний у протоколі до нього ніхто не приходив, алкоголю в нього немає і він нічого не продавав. Подвір`я його домоволодіння оснащене камерами відео спостереження, тому спілкування з працівниками поліції ним зафіксоване. Крім того, внаслідок захворювання він погано пересувається та не може підіймати важкі предмети, тому пляшку ємністю 2л він не міг переносити фізично. Письмові пояснення, що маються в справі він підписував, однак не читав, бо був без окулярів. Просив справу закрити.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 841820 від 24.11.2023р. ОСОБА_1 23.11.2023р. о 12:30 год. в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання здійснив продаж з рук 2 л. міцного алкогольного напою домашнього виробництва гр. ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 10 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання обігу та виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення та його копію, письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.11.2023р. та ОСОБА_2 від 24.11.2023, оптичний диск з відео файлами, відомості адмінпрактики, щодо ОСОБА_2 та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.156 КУпАП настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно п. 10 ст. 15-2 вказаного Закону сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Згідно даних відкритих джерел, зокрема бази даних Вікіпедія, самогон, сивуха, первак, самогінка - міцний (40 - 60 %) спиртний напій домашнього виробництва, що виготовляється шляхом перегонки браги через саморобні або заводського виробництва апарати. Таким чином, зважаючи на спосіб його виготовлення самогон не належить до алкогольних напоїв, визначених ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 той визнав факт виготовлення спиртних напоїв (без зазначення їх виду), вказавши що такі напої виготовляє для власних потреб без мети продажу і такою діяльністю не займається, інколи може когось пригостити.

Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_2 він 23.11.23 о 12:30 год. в с. Тополі був зупинений працівниками поліції, оскільки був напідпитку та мав при собі 2 л. алкоголю домашнього виготовлення (самогон), пояснивши, що придбав його у ОСОБА_1 для власних потреб.

Згідно даних відео файлу довжиною 1хв. 04 с., що був наданий на оптичному диску у якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відеозапис зроблено 24.11.2023р. о 12:53 год. На відеозаписі наявна особа чоловічої статі літнього віку, яка перебуває в межах домоволодіння за невідомою адресою та спілкується з працівником поліції. В процесі спілкування зазначає, що з матеріалами не ознайомлювався, від підпису протоколу відмовляється, з правопорушенням не згідний. На що поліцейський зазначив про отримання від особи письмових пояснень та повідомив про складення протоколу за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Суд звертає увагу, що фабуло правопорушення не визначено вид алкогольного напою, продаж якого ставиться у вину ОСОБА_1 . Також фабуло не визначено вартість такого напою. При цьому з наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 огляд не проводився, речі не вилучались. Від підпису він відмовився. Також у наданих матеріалах відсутні будь-які відомості про вилучення речовини або її зразків у ОСОБА_2 . Таким чином матеріали не містять жодних відомостей про вилучення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зразків речовини та їх дослідження. Належними доказами не підтверджено, яку саме речовину мав при собі ОСОБА_2 на момент зустрічі з працівниками поліції. Тому не є зрозумілим, на підставі чого працівники поліції зробили достовірний висновок про продаж гр. ОСОБА_1 гр-ну ОСОБА_2 міцного алкогольного напою домашнього виготовлення.

Згідно фабули правопорушення ОСОБА_1 здійснив продаж ОСОБА_2 алкогольного напою, однак у своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав про придбання алкоголю без зазначення способу такого придбання купівля-продаж, міна, дарування, тощо, та не підтвердив набуття такого алкоголю за грошові кошти, не вказавши вартість такого алкоголю.

При цьому сам ОСОБА_1 факт продажу алкогольних напоїв, зокрема, за грошові кошти, не підтвердив.

Суд оцінює критично наданий відеодоказ, як такий, що жодним чином не розкриває обставин подій, зображених на ньому, вчинений на наступний день після описаних у протоколі серії ВАВ № 841820 від 24.11.2023р. подій та підтверджує виключно факт спілкування з особою 24.11.2023р. о 12:53 год. щодо відмови від підпису протоколу. Тому не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

При цьому досліджуючи відомості з адмінпрактики щодо ОСОБА_3 суд звертає увагу, що того постановою ГБВ № 439736 було притягнуто до відповідальності за придбання 23.11.2023р. о 11:00 год. самогону у невідомої особи (без зазначення місця/адреси вчинення). Тому вказані відомості на розкривають інформації, щодо подій, що мали місце 23.11.2023р. о 12:30 год. в АДРЕСА_1 .

Також у письмових поясненнях ОСОБА_2 часом його зупинки з міцним алкогольним напоєм працівниками поліції вказано 12:30 год., а отже у цей час ОСОБА_1 не міг здійснити продаж ОСОБА_2 такого алкоголю.

Також матеріали не містять жодних відомостей про долю грошових коштів, які мав би отримати ОСОБА_1 внаслідок такого продажу, відомості про вилучення таких коштів у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, факт продажу міцного алкогольного напою домашнього виробництва 23.11.2023р. о 12:30 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскількиматеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні та наявності у його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 156, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко