Справа № 206/5701/23
Провадження № 3/206/38/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №554242 від 18.11.2023 року зазначено, що 18.11.2023 року о 02-45 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Гаванська, 1в водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820(0485) номер тесту №3553 результат 0,54 ‰, що зафіксовано на камери №473344, №475536. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п.2.9а ПДР України.

Адвокат Популях С.Ю. подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що уповноваженими особами поліції не доведено належними доказами факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції, регламентовано приписами ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є наявність ознак алкогольного сп`яніння, визначених приписами п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський повинен повідомити особі, яка керує транспортним засобом, для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який досліджувався судом, працівник поліції запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не повідомивши жодної з ознак сп`яніння, як підстави для проведення такого огляду відповідно до п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, обмежившись лише запитанням чи буде вона проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер»?

При цьому, з матеріалів відеофіксації, долучених до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, в тому числі тих, які зазначені у направленні на огляд водія транспортного засобу на медичний огляд у КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР та рапорті запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів відеофіксації характер спілкування водія ОСОБА_1 з працівникам поліції після проведеного огляду на стан сп`яніння свідчить, що водій фактично не погоджувалася із встановленим результатом 0, 54 % та заперечувала можливість перебування її в стані сп`яніння, однак їй не було належним чином роз`яснено, що у випадку незгоди з результатом проведеного огляду на стан сп`яніння на місці події, вона вправі пройти такий огляд у медичному закладі. Натомість, працівниками поліції водій ОСОБА_1 переконувалася, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння та згодна зі встановленим результатом.

Крім того, відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6820, які наявні в загальному інформаційному просторі, границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 ‰ - у діапазоні від 0 до 0,2 ‰, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 ‰; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 ‰ - у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 ‰.

Отже, офіційні дистриб`ютори виробника, вказують на наявність у пристрої Drager Alcotest 6820 допустимої виробником абсолютної похибки яка, на думку суду, повинна бути врахована при проведенні огляду працівниками поліції, так і судом при розгляді справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 8 пунктом 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 р., яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974р., визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,5 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

Із дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечувала вживання алкоголю. Огляд водія ОСОБА_1 спочатку проводився на одному газоаналізаторі більше десяти разів, однак жодного разультату так і не показав, що обґрунтовувалося працівником поліції тим, що вона недостатньо видихає повітря з легень. Потім вже на іншому газоаналізаторі ОСОБА_1 тільки з другої спроби пройшла огляд та він показав результат 0,54 ‰.

Отже, за умови того, що працівникам поліції достеменно було відомо, що прилад вимірювальної техніки, за допомогою якого проходять огляд на стан алкогольного сп`яніння має похибку, яка суттєво може вплинути на результат проходження такого огляду, та враховуючи, що більше ніж пів години ОСОБА_1 не могла пройти огляд на місці (було недостатньо повітря, яке видихалось із легень), працівники поліції повинні були запропонувати ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, оскільки в закладах охорони здоров`я огляд проводиться не тільки шляхом продування Drager Alcotest, але й за допомогою лабораторних досліджень біоматеріалу та інших досліджень.

Таким чином, викладене у своїй сукупності свідчить, що працівник поліції не дотримався порядку проведення огляду, визначеного ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, то вони не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що оцінюючи докази, суд повинен керуватися принципом доведення "поза розумним сумнівом", який сформульований в рішенні від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення даного принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) у відповідності до якого, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції не доведена, а отже справа про притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.247, ст.ст. 283,284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Плінська