ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5471/23 Номер провадження 33/814/527/24Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника адвоката Маркової С.В.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 15.11.2023 року, на 208 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом DAF CF, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричипом Wielton NW ТЦ, д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Драгер 7510, у присутності двох свідків. Результат 0,43%, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, оскільки автомобіль стояв припаркований на узбіччі в зв`язку з його поломкою, а він чекав на підвіз запасних частин.

Вважає неналежними доказами долучені відеозаписи з огляду на їх фрагментарність, відсутність зафіксованого на них руху автомобіля під його керуванням та відповідно зафіксованої правниками поліції зупинки керованого ним транспортного засобу.

Стверджує про фальсифікацію його підписів на роздруківці з алкотестеру Драгер та на зворотній стороні протоколу щодо відсторонення його від керування, оскільки він не підписував вказані документи, підписи виконані не ним, а іншою особою.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність причин пропуску якого обґрунтовується тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі, копію постанови суду від 10.01.2024 він отримав 02.02.2024 засобами поштового зв`язку, в зв`язку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_2 не приймав участь в розгляді справи. Копія оскаржуваної постанови від 10.01.2024 була направлена йому судом 22.01.2024, разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів щодо її фактичного отримання правопорушником, а тому твердження апелянта щодо її отримання 02.02.2024 заслуговують на увагу. Після чого ОСОБА_2 електронною поштою 12.02.2024 була подана апеляційна скарга.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121 КУпАП,

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №628240 від 15.11.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

роздруківка проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння з алкотестеру «Драгер» станом на 07:20 год, 15.11.2023 з результатом 0,43%,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння,

пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

відеозаписи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, який обґрунтовано прийнятий судом до уваги як належний доказ, вбачається запрошення працівником поліції свідків для фіксування проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, зважаючи на виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Після продуття алкотестеру Драгер результат виявився позитивним 0,43 проміле, про що свідчить роздруківка з вказаного приладу.

Будь-яких заперечень чи незгоди з отриманим результатом та порядком проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу - ОСОБА_1 не висловлював.

З огляду на перевищення допустимих норм, поліцейськими було повідомлено водія про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З іншого відеозапису вбачається фіксування працівником поліції порушення водієм ОСОБА_1 п. 31.4.5.г ПДР України та складання постанови за ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у якого встановлено шини з різним типом малюнку та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи позитивний результат проходження огляду.

Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази в своїй сукупності доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги.

Так, посилання апелянта щодо не керування ним транспортним засобом, тобто не здійснення функцій водія, а також не доведення факту зупинки керованого ним транспортного засобу, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Так, з долучених до справи відеозаписів та при свідках ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем, своїх пояснень з цього приводу працівникам поліції не надавав, не зазначив про це в самому протоколі, а лише вказував про це в доводах апеляційної скарги.

У зв`язку з чим вказані твердження апеляційний суд до уваги не приймає та розцінює їх як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що стосовно водія ОСОБА_1 працівником поліції за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП було складено постанову саме за керування ТЗ з різним малюнком шин, що має прийматись судом до уваги як обставина, що доводить факт керування ним транспортним засобом.

Що стосується незгоди ОСОБА_1 з долученими до справи відеозаписами, які останній вважає неналежними доказами з огляду на їх фрагментарність та відсутність зафіксованого на них руху ТЗ під його керуванням та відповідно зупинки, апеляційний суд вважає, що останні є належними доказами, оскільки на них зафіксовано як спілкування з водієм, залучення працівниками поліції двох свідків та подальше проходження водієм процедури огляду на стан сп`яніння.

Посилання на відсутність в поясненнях свідків інформації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд не бере до уваги, оскільки свідки були залучені під час проходження самої процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм, що відповідає положенням ч.2 ст. 266 КУпАП.

При цьому, участь свідків при здійсненні фіксування факту керування особою транспортним засобом чи під час його зупинки працівниками поліції - чинним законодавством не передбачено.

Доводи щодо неналежності як доказу роздруківки з алкотестеру Драгер, апеляційний суд відхиляє, оскільки зафіксований результат 0,43 проміле збігається з результатом продуття зафіксованим на відеозаписі, який також зафіксував показник в 0,43 проміле.

В ході розгляду апеляційної скарги, апелянтом та його захисником було заявлено клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи для встановлення належності підпису на роздрукцівці з алкотестеру та підпису особи, виконаного на зворотній стороні протоколу про адміністративне правопорушення.

Обговоривши вказане клопотання та заслухавши пояснення учасників справи, які заперечували справжність підпису ОСОБА_1 на зазначених документах, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення по справі вищевказаної експертизи, оскільки ініційовані стороною захисту питання не входять до предмету доказування щодо наявності чи відсутності в діях водія складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а стосуються лише процедурних питань.

Так, сам ОСОБА_1 не заперечує факту проходження ним огляду на стан сп`яніння та зафіксований приладом Драгер показник 0,43 %, роздруківка якого приєднана до матеріалів справи, у зв`язку з чим питання про належність ОСОБА_1 чи іншій особі підпису на вказаній роздруківці для встановлення в його діях складу інкримінованого проступку правового значення не має, а відтак вказана обставина не потребує спеціальних знань при встановленні обставин правопорушення.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст.33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна