Справа № 352/2491/23
Провадження № 33/4808/37/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю водія ОСОБА_1 та його захисника Говзана М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Тисменицького районного суду від 9.11.2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч. 1, 122-2 ч.1 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 7.10.2023 року 23 год 05 хв в с. Терновиця по вул. Центральній Тисменицької ТГ, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 на вимогу працівників поліції про зупинку не зупинився. Крім того, він з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв вказаного правопорушення, а тому вважає що матеріали справи слід переглянути. Повідомляє, що протокол про адміністративне правопорушення містить у собі суперечності та не відповідає дійсним обставинам справи, а з усіх доказах які містяться в матеріалах справи є тільки відеозапис, однак на ньому не зафіксовано зовнішньої перевірки його на стан алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, а також в медичному закладі. Вважає, що відеозапис є неналежним та сумнівним доказом, оскільки має нетипову назву, як для відеофайлів відзнятих на портативні відео реєстратори. Акцентує увагу на тому, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши доводи апелянта про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено його право на мовчання, право не свідчити проти себе, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без перевірки даних про вручення ОСОБА_1 опії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, що підтверджується відеозаписом події. Даних про його відмову від її отримання у справі немає. Навіть при такій відмові її слід було направити поштою або вручити поліцейським в судовому засіданні. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Слід визнати обґрунтованими доводи захисника про те, що у справі відсутній документ про повноваження працівників поліції з Тлумацького району на території Тисменицького району в той день і час. Такий сумнів слід трактувати на користь водія.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Тисменицького районного суду від 9 листопада 2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький