Провадження 3/337/8/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Кучерук Ігор Григорович, розглянувши адміністративний матеріал, про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до змісту протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що 28.08.2023 року о 16-45 годин ОСОБА_1 рухався на а/д (назву якої не можливо ідентифікувати), керував автомобілем Mitsubishi Pajero номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному розїзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Scania номерний знак НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_1 залишив місце пригоди. В наслідок ДТП автомобілі отрималі механічні пошкодження.

Постановю суду від 19.09.2023 року у звязку з неодіками в частині ідентифікації особи яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріли справи були повернуті до ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП в Львівській області, на доопрацювання.

08.11.2023 року до суду повернуто матеріали без будьякого доопрацювання.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся шляхом направлення sms повідомлення на номер телефону, який вказаний у матеріалах справи.

Враховуючи наведене, вжиття всіх необхідних заходів для своєчасного виклику особи ОСОБА_1 , суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить положенням ч.1 ст.268 КУпАП.

Відповідно до положень чинного законодавства, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах протоколу, який переданий на його розгляд та не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення становить виклад обвинувачення у вчиненні певною особою конкретного адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має доводитися в суді на підставі зібраних органом, який уповноважений на складання протоколів, доказів. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Від представаника ОСОБА_2 , адвоката Курдюкова В.М. до суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи відносно ОСОБА_2 до закінчення перебування ОСОБА_2 в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, так як ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, як мобілізований.

Стосовно клопотання адвоката щодо зупинення розгляду справи.

Згідно з абз. 7 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012, ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Стаття 277 КУпАП передбачає зупинення строків розгляду справи про адміністративні правопорушення, які пов`язані з корупцією, в тому числі у разі неможливості прибуття в суд з інших поважних причин. Однак положення ст.277 КУпАП не передбачають прямої вказівки про зупинення провадження у справі за інших обставин. Отже, суд приходить до висновку, що зупинення провадження по справі є правом суду, а не його обов`язком.

Беручи до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, враховуючи обізнаність особи яка притягається про судові засідання, те, що скористалась послугами адвоката, суддя вважає, що сторона зловживає процесуальними правами і намагається затягнути розгляд справи.

Враховуюче вище викладене суд відмовляє у задоволенні клопотання адвоката щодо зупинення провадження по справі.

Також від представаника ОСОБА_2 , адвоката Курдюкова В.М. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що до протоколів про адміністративні правопорушення не додано жодних доказів, які б підтверджували наведені вище обставини, а також і те, що ОСОБА_2 взагалі керував транспортним засобом за обставин, які зазначені в протоколах, та залишив місце вчинення ДТП. Відсутні будь-які відеозаписи, документи, або свідки якими підтверджується вищенаведені обставини та керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи, аналізуючи та надаючи оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколах, що містяться в матеріалах справи зазначено прізвище « ОСОБА_3 ». Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.09.2023 року за адресою вказаною в протоколах про адміністративні правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 .

Тобто в протоколах зазначено інше прізвище, а не те, що має особа, що є істотним порушенням.

До матеріалів справи про адміністративні правопорушення жодного документа на підтвердження особи відносно якої складено протокол не долучено, лише у протоколах вказується, що особу встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 (Дія), що унеможливлює суд вірно ідентифікувати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v.Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

При складанні протоколів про адміністративні правопорушення поліцейським належним чином не встановлено особу, та за наявності протиріч не перевірено її за відповідним документом (паспортом чи пенсійним посвідченням тощо), в той час як законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколу (частина 2 статті 251, пункт 1 частини 1 статті 255 КУпАП).

Зазначене має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до норм чинного законодавства, судовий розгляд може проводитись тільки стосовно тієї особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і лише в межах обставин, вказаних в ньому і ці обставини не можуть бути змінені судом.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст.9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Виходячи з наведеного, надані протоколи є неналежними доказами вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (Справи «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії»). Відповідно до практики Європейського суду, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд в п. 39 своєї постанови від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, зробив наступний правовий висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008 року (заява № 16437/04) у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яким доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості особи.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду у ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень.

Керуючись вимогами ст.ст. 245, 247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: