ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/674/24 Справа № 202/175/24 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу адвоката Манукяна Г.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16 грудня 2023 року о 18 годині 20 хвилин у м. Дніпро на перехресті вул. Образцова та вул. Байкальської, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21102, д/н НОМЕР_1 , здійснив рух на жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого сталася ДТП з автомобілем ЗАЗ Daewoo, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду адвокат Манукян Г.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнає, вважає винуватим у ДТП водія автомобіля ЗАЗ Daewoo ОСОБА_2 , а матеріалами справи не підтверджено порушення останнім ПДР України, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Зазначає, що ОСОБА_1 подолав межі перехрестя на зелений сигнал світлофора, продовжив рух відповідно до п.8.11 ПДР України і саме в цей момент побачив у зустрічному напрямку руху автомобіль ЗАЗ Daewoo, який виїхав на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, намагаючись виконати маневр повороту ліворуч в порушення вимог п.16.6 ПДР. Це авто не надало перевагу автомобілю ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку прямо, та перетинаючи траєкторію руху автомобіля ОСОБА_1 , який перебував у нерухомому стані, виїхав на зустрічну смугу для нього, здійснивши зіткнення. Тобто, на думку апелянта, якби водій ОСОБА_2 здійснив рух на свою смугу руху та виконав вимоги п.16.6 ПДР, а не зрізав кут свого повороту з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, ДТП можна було б уникнути.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська також було визнано винним у цій ДТП, оскільки останнійздійснив рух на жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого сталася ДТП з автомобілем ОСОБА_1 , та накладено на нього адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Манукяна Г.Г., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як витікає з правової позиції Верховного Суду від 26.01.2021 руку (справа №537/1916/18) при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було, і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, умовою для настання адміністративної відповідальності за якою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Згідно з п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3 ґ ПДР України та доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та цілком підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №689596 від 16.12.2023 року та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2023 року.

Зазначені докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, і піддавати їх сумніву в даному конкретному випадку немає жодних підстав.

Що ж стосується позиції ОСОБА_1 щодо заперечення винуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд оцінює її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання ж апелянта на те, що саме водій ЗАЗ Daewoo, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 був винуватий у ДТП, яка трапилася 16 грудня 2023 року, тобто дії останнього перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, суд не бере до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений щодо водія ОСОБА_1 , а тому з`ясування інших питань виходить за межі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Якщо водія ОСОБА_2 судом першої інстанції було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 грудня 2023 року, на що є посилання в поданій апеляційній скарзі, оцінку його діям в разі апеляційного оскарження постанови суду щодо останнього буде надано апеляційним судом в іншому апеляційному провадженні.

На переконання суду апеляційної інстанції дії водія ОСОБА_1 згідно з матеріалами справи перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, будь-яких доказів відсутності в діях останнього вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, в межах санкції ст. 124 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Манукяна Г.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко