Справа № 488/4843/23
Провадження № 3/488/97/24
П О С Т А Н О В А
08.01.2024 року м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Торжинська Т.В., за участю потерпілої Дрозд ВМ.. розглянувши матеріали об`єднаних справ, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не працюючого, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 14.09.2023 р. з накладенням адміністративного стягення у вигляді сорока годин громадських робіт,
- до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,
28 листопада 2023 року на адресу суду з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли два матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, розглянуті в єдиному провадженні.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661140, 17 листопада 2023 року, о 08:50 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою, штовхав свою матір ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне та фізичне насильство. Вказане правопорушення вчинив повторно протягом року.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, за даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661141, 17 листопада 2023 року, о 15:00 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 протягом строку дії термінового заборонного припису серії АА № 024490 від 17.11.2023 року про зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, порушив заходи, застосовані до нього заборонним приписом.
До протоколу додано: відеозапис з нагрудної камери ВК 474049, 470566, пояснення ОСОБА_2 .
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 08.01.2024 року, повідомлений належним чином шляхом надіслання смс-повідмлення, яке відповідно до довідки, було доставлено на мобільний номер, зазначений у протоколі. Проте в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з 2010 року її син систематично вчиняє відносно неї насилля як фізичного, так і психологічного характеру, ображає нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, неодноразово наносив тілесні ушкодження у зв`язку з чим відносно нього порушувалось кримінальне провадження, але в подальшому було закрите за її заявою про відмову від обвинувачення у зв`язку з запевнянням сина щодо припинення агресивного поводження відносно неї, вибаченням та її намаганням у такий спосіб налагодити доброзичливі стосунки у родині. В той же час, син продовжив систематичне насилля відносно неї, за що також притягувався до адміністративної відповідальності 14.09.2023 р. Щодо подій 17.11.2023 року пояснила, що вранці цього дня через агресивні дії аналогічного характеру її сина, який ображав її нецензурною лайкою, погрожував розправою, пошкодив її майно, зокрема холодильник та газову плиту, вона була змушена викликати працівників поліції. В цей же день було винесено письмовий заборонний припис, у зв`язку з чим ОСОБА_1 залишив її житло, проте через декілька годин знову повернувся, почав розкидати речі, топтати їжу по квартирі, в зв`язку з чим потерпіла знову була змушена викликати поліцію.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.
За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з пунктом 14 вказаної статті психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується змістом досліджених судом письмових доказів, зокрема вищевказаними протоколами про адміністративне правопорушення, відеозаписом нагрудної камери, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 дійсно, в порушення вимог заборонного припису, 17.11.2023 року о15:20 год. знаходився за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_1 , поясненнями самої потерпілої, які є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими письмовими доказами, і не викликають у суду сумніву в їх достовірності
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 ч.2 КУпАП, а саме: вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а також невиконання термінового заборонного припису.
Зважаючи на викладене, враховуючи особу винного, який не має постійного місця роботи, після притягнення до адміністративної відповідальності належних висновків для себе не зробив, з чого суд дійшов висновку, що адміністративне стягнення у виді штрафу або громадських робіт, які вже застосовувались до ОСОБА_1 , не є достатніми для досягнення мети адміністративного покарання та належного впливу на порушника.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що єдиним дієвим заходом адміністративного стягнення за вищевказаних обставин, який може бути застосований до ОСОБА_1 , є адміністративний арешт.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя Торжинська Т.В.