Справа № 946/7627/23 Провадження № 3/946/38/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши матеріали адміністративних проваджень у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про здійснення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 193399 від 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що 29 вересня 2023 року о 04 годині 50 хвилині він в місті Ізмаїл Одеської області, проспект Незалежності БП-Саф`яни, керував транспортним засобом БМВ х3, держ. номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та від медичного огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за здійснення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Петров А.М. надав пояснення, в яких провину ОСОБА_1 у скоєнні вказаного правопорушення не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Дослідивши матеріали справи, пояснення захисника Петрова А.М., суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вищезазначеного протоколу ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за «керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння», проте в матеріалах справи відсутні жодні докази керування ним транспортним засобом. Із наданих суду матеріалів вбачається, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі показів свідків. Відповідно до п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України № 1425/735 від 9 листопада 2015 року, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. В той же час з матеріалів справи вбачається, що свідками є особи - військовослужбовці, які нібито зупинили даний автомобіль. Тобто цей факт викликає сумніви в їх неупередженості.

Також до матеріалів справи в якості доказу долучено відеозапис, однак вказаний відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а пояснення свідків, які давали пояснення стосовно вказаного факту, фактично були складені поліцейським самостійно, а так званим свідкам вони були тільки зачитані. Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис не може слугувати беззаперечним доказом керування ОСОБА_1 автомобілем у певний час та у певному місці.

За таких обставин, висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є недоведеним.

Відсутність доказів керування транспортним засобом тотожне відсутності складу адміністративного правопорушення (ст.130 КУпАП), навіть якщо особа перебувала у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в постановах: Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі №205/5986/21: «…при цьому з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування»; Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 755/11797/21: «….з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді камери поліцейського АА-00976 вбачається, що на вказаному відеозаписі відсутній запис руху автомобіля «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 взагалі та під керуванням ОСОБА_1, зокрема. Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1».

Враховуючи вимоги ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Виходячи з аналізу вказаних вище джерел права, викладених, зокрема, у рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини» тощо, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 КК України, вбачається, що адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна вважати «кримінальним».

Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є обґрунтованим застосування в даному випадку положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 протокол та додані до нього матеріали є недопустимими доказами.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б достовірно вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

В рішеннях «Малофеева проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 року, ЄСПЛ зазначив, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права взяти на себе функції обвинувачення, самостійно редагувати її, а, так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що відсутній жодний належний доказ скоєння правопорушення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду В.М.Швець