Справа № 129/780/24
Провадження по справі № 3/129/424/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2024 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу, до адміністративної відповідальності протягом року притягувалася за ст. 183-1 КУпАП,

в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 142732 від 16.02.2024 р., ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме вона не виконує належним чином обов`язки по догляду та вихованню дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вживає напої та 26.01.2024 р. о 00:30 год. перебувала в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_1 , чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 2 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`явилася, хоча належними чином була повідомлена, про що засвідчує наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення їй повістки з викликом до суду.

Відповідальність за ч.2 ст. 184 КУпАП настає, зокрема, лише за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Правові норми ч.2 ст. 184 КУпАП носять бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють суспільні відносини у сфері сімейних відносин, встановлених Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами обов`язків батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти російської федерації»).

З урахуванням досліджених доказів та матеріалів справи, визнаю за необхідне її закрити з таких міркувань.

Оскільки суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст.62 Конституції України), зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 142732 від 16.02.2024 р., не містить повних відомостей та обставин про суть адміністративного правопорушення:

1. зокрема, не містить повних відомостей про дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якими можливо ідентифікувати їх особи та наявність родинних зв`язків із особою, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зокрема, не зазначено їх прізвищ та по-батькові, а також до протоколу не додано доказів про наявність родинних зв`язків цих дітей та особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якими можуть бути свідоцтва про народження дітей та паспорт громадянина України на ім`я особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

2. не містить повних відомостей про суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ч.2 ст. 184 КУпАП, а саме не зазначено від виконання яких саме передбачених законодавством обов`язків (ст.ст. 150, 180, 182 СК України) щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, ухилялась особа, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , або ж які з цих обов`язків вона не виконує, а зазначено лише, що ОСОБА_1 26.01.2024 р. о 00:30 год. перебувала в стані алкогольного сп`яніння в с. Бондурі по вул. Набережній;

3. до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказу, з якого можливо було б встановити наявність обставин повторного вчинення після накладення адміністративного стягнення правопорушення в розумінні диспозиції ч.2 ст. 184 КУпАП, яким може бути постанова суду про накладення стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП;

4. до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказу перебування особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 26.01.2024 р. о 00:30 год. в стані алкогольного сп`яніння, яким може бути відповідний медичний висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння,

то з урахуванням викладеного у своїй супності протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 142732 від 16.02.2024 р. складено із порушеннями вимог щодо його змісту в порушення вимог ст. 256 КУпАП, тому вважаю за необхідне через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: