Номер провадження 33/816/283/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/16549/23 за апеляційною скаргою захисника ТЕРЕЩЕНКА В. В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Приходько Д. В.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ТЕРЕЩЕНКО В. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки його підзахисний т/з не керував, суддя розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 і позбавив його можливості спростувати викладені в протоколі обставини, допитати свідків, працівників поліції. Крім того, суддя в порушення вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП не об`єднав в одне провадження справи відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які перебували в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми. Стягнення у виді позбавлення права керування т/з не може бути застосоване, оскільки його підзахисний не отримував посвідчення водія. Просить також поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 40800 грн, із позбавленням права керування т/з на строк 5 років, без оплатного вилучення т/з. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, 18.10.2023 о 12:42 в м. Суми по вул. Олега Ольжича поблизу буд. 2 ОСОБА_2 керував т/з Yamaha Ybr 125, д. н. з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати т/з, вчинивши дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, захисник Терещенко В. В. 13.11.2023 ознайомився з матеріалами справи, а апеляційну скаргу подав 20.11.2023, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Приходько Д. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 619125 від 18.10.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_2 керував т/з, не маючи права керування т/з, повторно протягом року, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.09.2023, яка набрала законної сили 29.09.2023, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 і ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3);

- довідкою, згідно якої в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія (а. с. );

- відеозаписами із спеціальних технічних засобів працівників поліції відносно ОСОБА_2 , якими підтверджуються викладені в протоколі обставини (а. с. 5).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Вище наведене підтверджує факт керування т/з ОСОБА_2 , повторно протягом року, будучи особою, яка не має права керування т/з.

Відповідно п. 2.1а ПДР водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення на право керування т/з відповідної категорії, а згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті, а саме за керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, позбавленою права керування т/з (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування т/з його підзахисним, що виключає наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються наявними вище доказами у справі, у тому числі і відеозаписами подій.

Зокрема, як убачається з відеореєстратора службового автомобіля та відеозаписів з нагрудних камер, працівники поліції рухались за мотоциклом, пасажир якого перебував без мотошолома. В ході його переслідування мотоцикл з`їхав з дороги та продовжив рух вузькою вулицею, що ускладнило його переслідування. Коли мотоцикл знову потрапив в поле зору відеокамери, то він вже лежав на землі. Під час розмови працівників поліції з ОСОБА_2 , останній спочатку заперечував, що керував мотоциклом, однак пізніше на питання поліцейського «чого тікав», сказав, що «я пригальмував і упав», а потім повідомив, що «їде в магазин з гаража».

Отже, характер поведінки ОСОБА_2 свідчить, що саме він керував вказаним т/з, а інша особа, яка знаходилась біля мотоциклу не вказувала на себе як на особу, яка керувала т/з.

Відсутність у ОСОБА_2 посвідчення водія не виключає можливість застосування до нього такого стягнення як позбавлення права керування т/з (правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023, справа № 702/301/20). При цьому нормами чинного КУпАП не тільки не передбачено будь-яких обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування т/з у даній конкретній ситуації, а й навпаки санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП прямо вимагає застосувати таке додаткове стягнення до осіб, які на момент вчинення правопорушення не мали права керування т/з або були позбавлені такого права, а правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування т/з не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія і не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом на підставі санкції відповідної частини статті КУпАП, і полягає у забороні керування т/з.

Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику ТЕРЕЩЕНКУ строк на апеляційне оскарженні постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ТЕРЕЩЕНКА В. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов