Справа № 453/973/22
№ провадження 3-в/453/1/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2024 року Суддя Сколівського районного суду Львівської області Ясінський Ю.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 15 травня 2023 року у справі № 453/973/22,

встановив:

02 січня 2024 року (Електронний суд) до Сколівського районного суду Львівської області надійшла вказана заява, яка обгрунтована наступним.

Так, постановою Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року у справі №453/973/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

30 червня 2023 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційна скарга сторони захисту залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Станом на теперішній час наявні підстави для перегляду постанови за нововиявленими обставинами, оскільки є свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були недопитанні під час судового розгляду. З цих підстав просить переглянути постанову Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 році у справі №453/973/23 за нововиявленими обставинами, скасувати її та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, вивчивши та дослідивши заяву та додані до неї матеріали дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний суд України у рішенні N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Водночас Глава 24-1 КУпАП передбачає перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, й у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду; іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено; повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження N 51-4998ска19).

Доводи ОСОБА_1 про можливість застосування положень ст. ст. 459, 467 КПК України при розгляді його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, який визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, суд відхиляє з таких міркувань.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: "Енгель та інші проти Нідерландів", "Лутц проти Німеччини", "Карелін проти Російської Федерації", "Гурепка проти України", "Надточій проти України" та "Лучанінов проти України").

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін "кримінальне обвинувачення".

Зокрема ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст. 2 Протоколу N 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст. 6 Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення "кримінального обвинувачення" щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: "Надточій проти України" (п. п. 17,22,29); "Лучанінова проти України" (п. п. 38,39,40); "Гурепка проти України" (п. п. 53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за правилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Слід відмітити, що у справі "Гурепка проти України" ЄСПЛ прийшов до висновку про порушення ст. 2 Протоколу N 7 до Конвенції з огляду на те, що КУпАП (в редакції станом на 1998 рік) передбачав, що процедура перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення могла бути ініційована лише прокурором або головою вищестоящого суду. Така процедура не була доступна стороні та не залежала від його волі і аргументів, а тому не була достатньо ефективним засобом захисту для цілей Конвенції (п. 60 рішення ЄСПЛ).

На даний час КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст. 2 Протоколу N 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі ОСОБА_1 скористався своїм правом на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції, якою він визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП і така процедура дотримана. А також 20 липня 2023 року повністю проплатив штраф, що підтверджується квитаціями, які знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, у зв`язку із чим у відкритті провадження за заявою захисника слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283, 287 КУпАП, суд,-

постановив:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 15 травня 2023 року у справі № 453/973/22 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Є. Ясінський