Справа № 694/2102/23
Провадження № 3/694/24/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.01.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №339351 ОСОБА_1 25.08.2023 року о 23.52 год. по вул. К. Дубовського в с. Гудзівка Звенигородського району, Черкаської області, керував автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9А ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що коли під`їхали працівники поліції він стояв біля автомобіля, у якого не світилася ліва фара в режимі ближнього світла, стверджує що автомобілем він не керував, а лише стояв біля нього, огляд на стан сп`яніння він пройшов, але на його твердження, що він не керував автомобілем поліцейський не відреагував. Щодо письмових пояснень, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що підписав їх, але як пояснив поліцейський, що він визнає, що автомобіль у несправному стані і у нього не горить ліва фара, на що ОСОБА_1 беззаперечно погодився. Вже потім в суді з`ясувалося, що останній нібито визнав, що вживав алкоголь перед початком руху. Просить закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення так, як останній транспортним засобом не керував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного іншого доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №339351 від 25.08.2023 р. (а.с. 1) водій ОСОБА_1 24.08.2023 року о 23 год.52 хв. в с. Гудзівка Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем «Opel Vectra» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження даного факту до справи долучено висновок «Драгер», результат якого становить 1,36 %, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проводився за допомогою алкотест 6810, результат позитивний 1,36%, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Проте з висновку «Драгер», який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, не можливо зрозуміти о котрій годині проводився огляд на стан сп`яніння.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до матеріалів додано відеозапис з боді камери DSJ-0055 та відеозапис з автомобільного реєстратора XIAOMI MAI 70, однак при огляді у судовому засіданні CD-r диску виявлено, що відеозапис на ньому відсутній, що підтверджується актом технічного стану оптичного носія від 19.10.2023 року складеного головним спеціалістом Звенигородського районного суду Черкаської області Пономаренком В.М., секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Литвин Н.М. та секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Некречою Н.Я., затвердженого керівником апарату Звенигородського районного суду Черкаської області Сінькевичем М.В.

Враховуючи дані розбіжності судом було винесено постанову від 19.10.2023 року про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для належного дооформлення.

07.11.2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повторно надійшли до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Однак, матеріали відносно гр. ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 130 КпАП України надійшли до суду не належним чином оформлені, в зв`язку з чим Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.11.2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП були повторно повернуті до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для належного дооформлення.

26.12.2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повторно надійшли до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Однак при огляді у судовому засіданні CD-r диску, який додатково долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення після належного дооформлення, виявлено, що відеозапис на ньому відсутній, що підтверджується актом технічного стану оптичного носія від 09.01.2024 року складеного головним спеціалістом Звенигородського районного суду Черкаської області Пономаренком В.М., секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 та секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 , затвердженого керівником апарату Звенигородського районного суду Черкаської області Сінькевичем М.В.

Крім того, відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

На підставі пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Абзац 2 статті 266 КУпАП передбачає, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, згідно до встановленої процедури, поліцейський, за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, повинен був запропонувати провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у присутності двох свідків.

Однак, до матеріалів справи не додано відеозапису проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, також свідки при проходженні огляду на стан сп`яніння не залучалися.

Крім того, з висновку «Драгер», який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, не можливо зрозуміти о котрій годині проводився огляд на стан сп`яніння, що позбавляє суд можливості встановити чи дотримані всі необхідні норми Закону при проходженні огляду на стан сп`яніння.

Жодних доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 , до матеріалів справи не надано.

Крім того, диспозиція положення п. 2.9А Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія відповідної категорії, однак докази, що ОСОБА_1 24.08.2023 року керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції відсутні.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини` стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун