ПОСТАНОВА

іменем України

26 березня 2024 рокуСправа №451/262/24
Провадження № 3/451/188/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянула матеріали, які надійшли з Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, проживаючу на АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягалася,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

За протоколом про адміністративне правопорушення №1, серії АСВП 60687542 від 22.02.2024, ОСОБА_1 не виконує рішення суду, не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме з 26.03.2019 по 16.12.2019. За даний період за боржником рахується заборгованість по аліментах в сумі - 7673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) гривні 4 (чотири) копійки, чим порушено ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

На підтвердження вини Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подали суду:

протокол про адміністративне правопорушення №1, серії АСВП 60687542 від 22.02.2024; копію судового наказу Радехівського районного суду Львівської області від 10.04.2019; копію постанови про відкриття виконавчого провадження, серії ВП №60687542 від 22.11.2019; копію рекомендованого повідомлення Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу ОСОБА_1 від 11.01.2024; письмову заяву ОСОБА_1 від 22.02.2024; відповідь на запит; розрахунок заборгованості по аліментах, серії ВП №60687542 від 14.02.2024 (а.с.2-14).

На розгляд справи ОСОБА_1 з`явилася, вину свою не визнала та суду пояснила, що по даних обставинах судом апеляційної інстанції встановлено усі обставини по справі (додала копії судових рішень). По судовому наказу сплатила лише кошти у листопаді місяці 2019 року, решта коштів передала синові ОСОБА_2 , якого просила допитати у якості свідка. Крім цього пояснила, що ОСОБА_3 виключає синові світло, син у будинку, в якому їй належить 35/100 частин за рішенням суду, лише ночує, а харчується у неї, приймає душ, тощо. ОСОБА_3 не допускав сина до будинку, у зв`язку з чим був облаштований другий вхід до будинку. 16.06.2023 він виписав сина із будинку, хоч їй там також належить 35/100 частин.

У судовому засіданні ОСОБА_2 суду показав, що він проживає у будинку із батьком на АДРЕСА_2 , має окремий вхід до своєї кімнати. Ствердив, що матір - ОСОБА_1 аліменти передала йому особисто у повному обсязі, про що подав до суду письмову заяву (а.с.37).

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За правилами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд немає права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В обґрунтування висуненого звинувачення у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмове пояснення ОСОБА_1 , зміст якого зводиться до того, що вона не може сплачувати аліменти, оскільки діти проживають з нею, вона готує їм їсти, доглядає їх, тобто в тому числі і сина (а.с.6).

Інших доказів матеріали справи не містять.

Слід звернути увагу, що сам факт існування заборгованості, за несплату якої наступає відповідальність у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (Постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17).

Також слід звернути увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Суддя встановила, що 24.10.2019 Радехівський районний суд Львівської області постановив ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Радехівським районним судом Львівської області 10 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину - відмовлено.

Лише після постановлення цієї ухвали, Радехівський районний суд Львівської області видав судовий наказ, а саме 11.11.2019, а відповідне виконавче провадження було відкрито 22.11.2019.

При цьому, 16.12.2019 спільна дитина сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття.

Колегія суддів у постанові Львівського апеляційного суду у справі №451/503/23 від 6 листопада 2023 року погодилася із тим, що у відповідача ОСОБА_1 відсутня вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 11.11.2019, тобто до видачі судового наказу про необхідність сплати аліментів на користь позивача.

Крім цього, син ОСОБА_2 підтвердив, що матір ОСОБА_1 передала йому аліменти особисто у повному, які стягувались на його користь.

Отже, у зв`язку з відсутністю будь-яких об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, враховуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, постанову Львівського апеляційного суду у справі №451/503/23 від 6 листопада 2023 року суддя приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суддя вирішує відповідно до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст. 7 - 9, 40-1, 183 -1,245, 247, 251, 252, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.