Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стасюка В.Я., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 04.12.2023 о 21:25 год. у с. Лище Луцького району по вул. Лісовій, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі КП «Волинський медичний центр терапії залежностей».

В поданій апеляційній скарзі захисник Стасюк В.Я. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що відеозапис з боді-камер працівників поліції не є безперервним, також ОСОБА_1 не попереджався про проведення технічного відеозапису. Просить постанову судді скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №345863 від 04 грудня 2023 року (а.с.1), висновком щодо результатів огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 705 від 04 грудня 2023 року (а.с.2), відеозаписами з бодікамер поліцейських (а.с.5), а також іншими матеріалами справи.

Також апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноручно зазначив «03.12.2023 о 22.00 випив спиртні напої 100 гр., 04.12.2023 о 21.25 керував авто Мазда НОМЕР_1 . Керувати авто до повного витверезіння не буду. З протоколом згідний» (а.с.1).

Отже, після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на місці зупинки визнав свою вину та те, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Про що засвідчив власноручно у протоколі щодо нього.

Такі пояснення ОСОБА_1 спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Твердження ОСОБА_1 про те, що такі пояснення він написав під тиском поліцейських, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки як пояснив сам ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, з часу складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення і до моменту розгляду справи апеляційним судом, він з жодними скаргами на дії поліцейських не звертався.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що і в закладі охорони здоров`я під час огляду ОСОБА_1 повідомив лікарю, що 03 грудня 2023 року вживав алкоголь у великій кількості (а.с.27 зворот).

В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки на місці зупинки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, застосування технічних засобів відеозапису не проводиться, оскільки така вимога застосовується лише тоді, коли огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським за допомогою технічних приладів.

А тому доводи сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не зафіксована відеозаписом, є безпідставними.

Крім того, допитана місцевим судом як свідок лікар-нарколог ОСОБА_3 суду пояснила, що нею проводився огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, і як наслідок було складено висновок, відповідно до якого ОСОБА_1 04.12.2023 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Додатково пояснила, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «Alcotest », результат огляду 0, 3 ‰, що зафіксовано в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП ВМЦТЗ № 705 від 04.12.2023 року.

Також допитаний місцевим судом як свідок поліцейський ОСОБА_4 суду пояснив, що після зупинки транспортного засобу Mazda 3, у його водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, останньому йому було запропоновано пройти огляд з метою виявлення такого стану. Зазначив, що ОСОБА_1 наполіг на проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я. За наслідками проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння лікарем-наркологом було складено відповідний висновок, згідно якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, а відтак його дії було кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, під час огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, останній пояснив лікарю, що вживав алкоголь 03.12.2023 в великій кількості, що відображено у п.16 акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №705 від 04.12.2023 (а.с.27 зворот).

Такі пояснення ОСОБА_1 під час медичного огляду також спростовують доводи апеляційної скарги про те, що даній справі відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведена сукупність доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Зі змісту оскаржуваної постанови судді вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку, а доводи захисника викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків місцевого суду.

Твердження захисника про те, що висновок щодо результатів медичного огляду від 04.12.2023, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №705 є підробленими, оскільки його адвокатський запит згідно штрихкоду КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» отримали 24.02.2024, а на його адресу направили копії вказаних документів 16.02.2024, є безпідставними, оскільки ні сам ОСОБА_1 , ні лікар ОСОБА_3 , ні поліцейський Давиденко О.В. не заперечували факт проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я. А дату на супровідному листі адвокату Стасюку В.Я. апеляційний суд вважає в даному випадку опискою, яка жодним чином не спростовує результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Стасюка В.Я. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов