провадження № 33/824/609/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Вороновим Євгенієм Євгенійовичем, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працюючого в Національному заповіднику «Києво-Печерська Лавра», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Воронова Євгенія Євгенійовича, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Наголошує, що під час судового засідання допитаний судом працівник поліції, що складав адміністративний протокол, відкрито повідомив, що перешкоди ОСОБА_1 у доступі Ірині Сокур до квартири він не бачив; ??протокол складений зі слів ОСОБА_2 ; ?протокол складений біля під`їзду будинку, але не у квартирі сторін; ??свідки/сусіди допитані ним не були.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 примушують ОСОБА_1 продати свою дачу і купити собі квартиру на ім?я ОСОБА_5 , перешкоджають ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями загального користування. Вказує, що надані ОСОБА_1 докази свідчать про тривалий характер злочинних дій його доньки ОСОБА_6 та її співмешканця ОСОБА_7 .

Вважає, що обставини правопорушення викладені не конкретно, без належного формулювання складу адміністративного правопорушення, яке не відповідає змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. На переконання апелянта недійсність протоколу викликана порушенням законодавчо встановленої форми його складання, а саме відсутністю ??пояснень ОСОБА_1 , ??свідчення доведення ОСОБА_1 його прав, ?наслідків фізичного та психологічного впливу ОСОБА_1 на потерпілого, всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що суду не надано доказів, на підставі яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Воронов Є.Є. просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справи, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.120) до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення у даній справі, встановив, що ОСОБА_1 , о 13 год. 24 хв., 02.09.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно доньки ОСОБА_6 , а саме: виганяв з квартири, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП., суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» (далі - Закон).

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 925036 від 02 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , о 13 год. 24 хв., 02.09.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно доньки ОСОБА_6 , а саме: виганяв з квартири, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які стверджували про вчинення ОСОБА_1 02.09.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, зокрема, пояснень свідків, до протоколу про адміністративне правопорушення додано не було.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що інспектор Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Новак О.О., в судовому засіданні вказав, що 02.09.2023 року надійшов виклик від ОСОБА_6 . Коли приїхали на вказане місце, вона чекала їх біля будинку. ОСОБА_1 , повертався з магазину. ОСОБА_6 , надала пояснення. При складанні протоколу керувалися її поясненнями. Окрім того, влітку також були виклики, на контакт сім`я не йде.

Отже, з наданих інспектором Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Новаком О.О. пояснень вбачається, що доказів вчинення ОСОБА_1 02.09.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП поліцейським встановлено не було, а протокол про адміністративне правопорушення складено виключно на підставі пояснень заявниці.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює відеозапис, долучений ОСОБА_6 до матеріалів справи (а.с.42), на якому, як стверджує ОСОБА_6 , відображено подію 02 вересня 2023 року. Так, зі змісту вказаного відеозапису апеляційним судом не встановлено вчинення ОСОБА_1 02.09.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, адже на відеозаписі видно бесіду працівників поліції з ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, за кадром чути жіночий голос, який також бере участь у даній розмові. При цьому суд позбавлений можливості об`єктивно встановити дату, час запису відео, а також підстави складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до вимог ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У даному випадку матеріали справи можуть лише засвідчувати про наявність конфліктних взаємовідносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , проте не підтверджують конкретних фактів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства 02 вересня 2023 року о 13 год 24 хв щодо ОСОБА_6 у будь-якій формі, у тому числі домашнього насильства економічного характеру.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 02 вересня 2023 року о 13 год 24 хв дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні 02 вересня 2023 року о 13 год. 24 хв. дій, які б підпадали під ознаки домашнього насильства економічного характеру.

Ураховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Вороновим Євгенієм Євгенійовичем, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року- задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю правопорушення - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко