ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця, солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

За постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень.

13 грудня 2023 року на вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся за його відсутності, оскільки він не був належним чином повідомленим про час та день розгляду справи. Вказує, що копію постанови він отримав 06 грудня 2023 року, а тому вважає, що він пропустив строк на подачу апеляційної скарги з поважних причин.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Вказані норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім в суді першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови від 07 листопада 2023 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку SMS-повідомлення, ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, а саме 07 листопада 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про перебування в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно нього справи про адміністративне правопорушення, а також належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. При цьому заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності останнього, що відповідає і узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП.

Отже, будучи достеменно обізнаним про дату і місце розгляду адміністративної справи за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, ОСОБА_1 проявив інтерес до її результату 13 грудня 2023 року, тобто через досить тривалий час, а саме більше ніж через місяць, звернувшись до суду з апеляційною скаргою.

Вирішуючи дане клопотання, зважаю на те, що лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.

Проте, даних, що ОСОБА_1 до моменту подання апеляційної скарги, мав якісь непереборні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляцією, чи перебував за межами регіону, виконував бойові завдання, або інші обставини, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду, не наведено і в апеляційній інстанції таких даних, відомостей чи доказів не надано.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що ОСОБА_1 тривалий час інтересу до результатів розгляду справи не проявляв, маючи об`єктивну можливість дізнатися про результати розгляду справи та в межах строку апеляційного оскарження подати апеляційну скаргу.

Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко