Номер провадження: 33/813/52/24
Номер справи місцевого суду: 496/5238/23
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши апеляційні скарги адвоката Аскреткова Артема Вячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 124 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023 року , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 - визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 193076 від 14.07.2023 року, вбачається, що 12.07.2023 року о 19.15 годин в м. Біляївка Одеської області Одеського району, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Київська, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Миру, не дала перевагу у русі автомобілю «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, чим порушила вимоги п.16.11 ПДР та дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу , відповідно до якої просила рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023 року скасувати та провести нове судове засідання, в повному обсязі допитати свідків, призначити проведення автотехнічної експертизи та дати їй можливість, надати пояснення та ухвалити законне обґрунтоване рішення у цій справі.

Також ОСОБА_1 , разом із апеляційною скаргою заявляла, що оскаржувану постанову вона отримала на електронну пошту 24.08.2023 року, та зазначала, що раніше їй було невідомо, що судом першої інстанції було ухвалено оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначала, що водій автомобіля "Рено" не намагався зупинитися, притормозити, уникнути зіткнення, хоча обмеження видимості на дорозі, з боку руху його автомобіля не було. У зв?язку з чим вважала, що водієм автомобіля "Рено" державний номерний знак НОМЕР_2 , так само були порушені правила дорожнього руху і його дії перебувають у причинному зв?язку з ДТП. На 15.08.2023 р. було призначено судове засідання стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності у Біляївському районному суді Одеської області., в якому вона бажала приймати участь , про що 07.08.2023 р. надслала запит про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Дзержинським районним судом м. Харкова через те, що в останньої не має можливості прибути в судове засідання, але зацікавлена в його проведенні.Судом першої інстанції вказане клопотання було задоволено, 15.08.2023 року ОСОБА_1 з`явилась до Дзержинського районного суду м. Харків , в якому остання бажала заявити клопотання про допит свідків, які знаходились із нею в машині в момент ДТП та клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, але ж судом першої інстанції 15.08.2023 року не було проведено судового засідання з технічних причин та ухвалено оскаржувану постанову, через, що ОСОБА_1 вважала, що порушено її право на захист своїх прав.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Аскреткова А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 15 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватою за ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Разом із апеляційною скаргою адвокат Аскретков А.В. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до якого зазначав, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомилась лише 24.08.2023 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що судом першої інстанції було без належного повідомлення ОСОБА_1 розглянуто вказану справу про адміністративне правопорушення, також вважали, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та проігноровано судом проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Зазначали, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відсутність на наданому суду відеозаписі з місця події від 12.07.2023 факту роз?яснення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, її прав згідно з вимогами вищевказаних положень КУпАП та Інструкцій, беззаперечно свідчить про те, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, ОСОБА_1 і працівниками поліції роз?яснені не були.У зв`язку з чим вважали, що було порушено права на захист передбачені ст.59 Конституції України. Докази наявні у матеріалах справи вважали недопустимими у відповідності до аналогії права та застосуванням до них положень ч.1 ст.87 КПК України, так як належних і допустимих доказів , на їх думку , в розумінні вимог статті 251 КУпАП та ст.86 КПК України в матеріалах справи не міститься. Вважали, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і є одним із джерел доказів. Вважали, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред?явленим обвинуваченням. Зазначали, що пояснення потерпілого по даній справі взагалі не містять належних доказів. Вважали потерпілого по даній справі зацікавленою особою, яка фактично ввела суд в оману, пояснивши, що нібито він, гр. ОСОБА_3 , керував т.з., який рухався зі швидкістю 50 км/год, що на їх думку не відповідає дійсності.

Рух провадження у справі в суді апеляційної інстанції

11 вересня 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Аскреткова А.В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 року визначено склад суду, а саме визначено головуючого суддю Кострицького В.В..

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.10.2023 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді передано на розгляд іншому судді Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та її захисника Аскреткова про відвід судді Кострицького В.В, та відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Кострицького В.В..

В судовому засіданні 04.12.2023 року клопотання ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено та допитано свідків.

Постановою Одеського апеляційного від 04.12.2023 року по даній справі призначено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи та провадження у справі № 496/5238/23 зупинено на час проведення експертизи.

15 березня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов висновок експерта №23-6392 від 15.12.2023 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2024 року було поновлено провадження у справі № 496/5238/23 та визначено дату судового розгляду апеляційної скарги на 01 квітня 2024 року о 10 год 45 хв.

26 березня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Аскреткова А.В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 за кордоном, що унеможливлює її прибуття в судове засідання.

Апеляційним судом вищевказане клопотання задоволено та відкладено розгляд апеляційної скарги на 22 квітня 2024 року 09:30 годині, на підставі того, що відповідно до наданих до вищевказаного клопотання документів ОСОБА_1 прибуде в Україну після 13 квітня 2024 року.

Явка в судове засідання

В судове засідання відкладене на 22 квітня 2024 року на 09:30 годину, сторони повідомлені належним чином, судове засідання проводилось в режимі відеоконференції з Фрунзенським районним судом м. Харків, до якого з`явились представники ОСОБА_1 - адвокати ОСОБА_2 , адвокат Пасашкова О.В. та Савченко Н.В.. Безпосередньо до зали судових засідань № 3 Одеського апеляційного суду з`явився представник ОСОБА_3 - адвокат Сафронюк П.В..

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників Савченко Н.В. в особі адвокатів Аскреткова А.В., Пасашкової О.В., а також ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_3 - адвоката Сафронюка П.В., який не погоджувався з доводами та вимогами апеляційної скарги апеляційний суд встановив наступне.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 зазначали, що водій автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 мав можливість пригальмувати та обїхати перешкоду. Також зазначали, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права та у відповідності до застосування аналогії права було порушено вимоги ст.87 КПК України у зв`язку з чим вважали за необхідне визнання доказів у справі недопустимими. Посилались на те, що судом першої інстанції було порушено передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини, що виразились у порушенні прав ОСОБА_1 на доступ до правосуддя так як її було недопущено до відеоконференції у приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харків під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Біляївського районного суду Одеської області була ухвалена 15 серпня 2023 року без участі ОСОБА_1 .. В матеріалах справи є відомості про направлення ОСОБА_1 копії постанови 24 серпня 2023 року шляхом направлення на її електронну адресу (а.с.32).

Враховуючи викладене, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 15.08.2023р..

Щодо суті апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 193076 від 14.07.2023 року складено за статтею 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 . За змістом протоколу 12.07.2023 року о 19.15 годин в м. Біляївка Одеської області Одеського району, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Київська, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Миру, не дала перевагу у русі автомобілю «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Кожен з водіїв транспортних засобів, що стали учасниками дорожньо-транспортної пригоди, вважали, що у дорожній обстановці діяли у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України.

За поясненнями ОСОБА_3 у судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що 12.07.2023 року приблизно о 19.00 годині він на автомобілі марки «Renault» рухався по головній дорозі по вул. Миру зі швидкістю 50 км/год.. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Миру та Київської він був впевнений, що їде по головній дорозі, тим паче, що перед перехрестям стоїть відповідний дорожній знак «головна дорога». Раптово перед його машиною з правого боку по ходу руху його автомобіля, на великій швидкості та не гальмуючи виїхав автомобіль марки «Mercedes», що призвело до зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав значні ушкодження, які до теперішнього часу не відшкодовані.

За поясненнями ОСОБА_1 наданим в суді апеляційної інстанції встановлено наступне, остання керуючи автомобілем «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась з міста Харків до Молдови, так як маршрут їй було невідомо, вона користувалась системою навігаційної допомоги. Транспортний засіб під керуванням останньої був навантажений ще трьома пасажирами, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та її неповнолітній син ОСОБА_7 , також в даному транспортному засобі знаходився багаж у вигляді особистих речей кожного із чотирьох осіб наявних в даному автомобілі. Так на ділянці маршруту в с. Біляївка, Одеської області рухаючись по вул. Київський з невеликою швидкістю під`їхала до перехрестя з вул. Миру. Наближаючись до перехрестя призупинившись продовжила рух у вищевказаному напрямку. Надалі зазначала, що вже коли майже закінчила рух через перехрестя, відчула удар у ліву задню частину керованого нею транспортного засобу внаслідок чого вказаний автомобіль розвернуло, спрацювали подушки безпеки та вказаний автомобіль від удару відлетів у кювет. Надалі ОСОБА_1 разом із пасажирами не змогла самостійно відчинити дверцята, та за допомогою місцевих мешканців водій ОСОБА_1 та її пасажири звільнись з автомобіля в якому знаходились під час ДТП.

За поясненнями ОСОБА_6 , яку було допитано в якості свідка встановлено, що 12.07.2023 року о період часу з 18:00-19.00 годині, вона знаходилась в транспортному засобі «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є дружиною його батька. Даний автомобіль був навантажений трьома пасажирами, нею особисто та її неповнолітнім сином ОСОБА_8 , які знаходились на задньому сидінні та ОСОБА_4 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні з права, а також в даному транспортному засобі знаходився багаж у вигляді особистих речей кожного із чотирьох осіб наявних в даному автомобілі. Рухались з міста Харків до Молдови, так як маршрут водію було невідомо, вона користувалась системою навігаційної допомоги. На ділянці маршруту в с. Біляївка, Одеської області ОСОБА_1 керуючи вказаним автомобілем рухаючись по вул. Київський з невеликою швидкістю під`їхала до перехрестя з вул. Миру. Наближаючись до перехрестя ОСОБА_1 призупинившись продовжила рух у вищевказаному напрямку. Також свідок зазначала, що бачила дорожний знак Надати дорогу у напрямку руху транспортного засобу в якому вона знаходилась. Надалі зазначала, що вже коли майже транспортний засіб , в якому знаходилась ОСОБА_6 закінчив рух через перехрестя, відчула удар у ліву задню частину даного транспортного засобу внаслідок чого вказаний автомобіль розвернуло та вказаний автомобіль від удару перекинуло і автомобіль відлетів у кювет. Надалі ОСОБА_6 разом із іншими особами, які перебували у вказаному автомобілі не змогли самостійно відчинити дверцята, та за допомогою місцевих мешканців вони звільнись з автомобіля в якому знаходились під час ДТП. Також ОСОБА_6 зазначала, що швидкість іншого автомобілю учасника даної ДТП була занадто великою, так як вона особисто відчула сильний удар в транспортний засіб в якому перебувала. До пояснень додала, що вона як водій завжди переконується у безпечності маневрів та перед проїздом через перехрестя дивиться ліворуч і праворуч, та в даній дорожній ситуації будь-яких автомобілів у з обох сторін не бачила. Також зазначала, що дорога була пуста і всі хто знаходився в у вказаному автомобілі бачили на дальню відстань, що звідси ні кого не було. Інший автомобіль учасник ДТП вона не бачила, вважала, що він рухався з великою швидкістю, так як удар по автомобілю в якому знаходилась ОСОБА_6 на її власне переконання був дуже сильним, що цей автомобіль розвернуло та перекинуло внаслідок. Також зазначала, що погодні умови були сприятливими, а саме було сонячно та сухо.

За поясненнями ОСОБА_4 , якого було допитано в якості свідка встановлено, що 12.07.2023 року приблизно о 19.00 годині, він знаходився в транспортному засобі «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є його дружиною його. Даний автомобіль був навантажений трьома пасажирами, ним особисто на передньому правому сидінні, його донькою ОСОБА_6 та його неповнолітнім онуком ОСОБА_8 , які знаходились на задньому сидінні, а також в даному транспортному засобі знаходився багаж у вигляді особистих речей кожного із чотирьох осіб наявних в даному автомобілі. Рухались з міста Харків до Молдови, так як маршрут водію було невідомо, вона користувалась системою навігаційної допомоги. На ділянці маршруту в с. Біляївка, Одеської області ОСОБА_1 керуючи вказаним автомобілем рухаючись по вул. Київський з невеликою швидкістю під`їхала до перехрестя з вул. Миру. Наближаючись до перехрестя ОСОБА_1 призупинившись продовжила рух у вищевказаному напрямку. При цьому свідок зазначив, що швидкість руху автомобілю в якому він знаходився не перевищувала 40 км/год, яку перед перехрестям вказаний водій знизила до 5-10 км/год. Також свідок зазначав, що бачив дорожний знак Надати дорогу у напрямку руху транспортного засобу в якому він знаходився. Надалі зазначав, що вже коли майже транспортний засіб, в якому він знаходився закінчив рух через перехрестя, відчув удар у ліву задню частину даного транспортного засобу внаслідок чого вказаний автомобіль розвернуло та від удару перекинуло і автомобіль відлетів у кювет. Також ОСОБА_4 зазначав, що швидкість іншого автомобілю учасника даної ДТП була занадто великою, а сама в два-три рази більше за швидкість транспортного засобу в якому знаходився він, так як останній особисто відчув сильний удар в транспортний засіб в якому перебував. До пояснень додав, що він як водій завжди переконується у безпечності маневрів та перед проїздом через перехрестя дивиться ліворуч і праворуч, та в даній дорожній ситуації будь-яких автомобілів у з обох сторін не бачив. Також зазначав, що дорога була пуста і всі хто знаходився в у вказаному автомобілі бачили на дальню відстань, що звідси ні кого не було. Особисто ОСОБА_4 ліворуч по діагоналі позаду бачив приблизно до 12 метрів а з правого боку проглядувалась повністю, рівно ліворуч його огляду перешкоджало плече водія, а перед виїздом на перехрестя вулиця з обох боків на його думку проглядувалась максимум на 20 метрів. Свідок підтвердив, що будь-яких перешкод для обмеження огляду перехрестя не було. Інший автомобіль , учасник ДТП, він не бачив, вважав, що він рухався з великою швидкістю, так як удар по автомобілю в якому знаходився свідок, на його власне переконання був дуже сильним, що цей автомобіль внаслідок розвернуло та перекинуло.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року у даній справі було задоволено клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи.

22 грудня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання судового експерта Макарова А. про надання додаткових даних, необхідних для проведення судової експертизи.

В подальшому вказане клопотання було надіслано сторонам по справі.

02 січня 2024 року від ОСОБА_1 шляхом надсилання на електронну поштову адресу надано довідкову інформацію та в додатках надано фотографії транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1 та диск CD-R.

22 січня 2024 року від ОСОБА_1 шляхом надсилання на електронну поштову адресу надано довідкову інформацію та в додатках надано фотографії транспортного засобу «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 .

29 січня 2024 року від представника ОСОБА_3 - адвоката Сафронюка П.В. надійщла заява про уточнення вихідних даних.

Надалі вказані уточнення надані сторонами по справі були спрямовані до Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України.

15 березня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали справи разом із висновком експерта №23-6392 від 15.12.2023 року транспортно-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Mercedes Benz GLC220d та Renault Scenic.

Відповідно до вищевказаного висновку експерта встановлено, що визначити швидкість руху автомобіля Renault Scenic в умовах події не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. Водієві автомобіля Mercedes Benz GLC220d, відповідно до вимог пункту 16.11 ПДР, дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу», належало при під?їзді до перетинання з головної дорогою зупинити автомобіль перед перехрестям, щоб дати дорогу автомобілю Renault Scenic. Виконанням вимог пункту 16.11 ПДР, надавши дорогу автомобіля Renault Scenic, водій автомобіля Mercedes Benz GLC220d мав технічну можливість запобігти ДТП. Дії водія автомобіля Mercedes Benz GLC220d, які не відповідали вимогам пункту 16.11 ПДР, вимогам дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв?язку з ДТП. Дії автомобіля Renault Scenic регламентувались вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій автомобіля Renault Scenic не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем Mercedes Benz GLC220d. В діях водія автомобіля Renault Scenic невідповідностей вимогам пунктів ПДР, з технічної точки зору, не вбачається, його дії не перебувають в причинному зв?язку з ДТП. Питання про порушення водієм вимог ПДР вимагає правової оцінки його дій, виходить за межі компетенції експерта автотехніка.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується наступними доказами:

-Протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №193076 від 14 липня 2023 року (а.с.1);

-Схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.4);

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.5-13)

-Письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 (а.с.14);

-Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 (а.с.15);

-Фотофіксацією пошкодженого транспортного засобу (а.с.125-127 );

- Додатково наданою інформацією ОСОБА_1 від 02.01.2024 р. та 22.01.2024 року (а.с.145-159)

- Додатково наданою інформацією ОСОБА_9 від 29.01.2024року ЕП-1051/24 Вх.

- Висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №23-6392 від 15.12.2023 року

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 16.11 ПДР України встановлено , що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Знаком 2.1 Дати дорогу п.33 ПДР України встановлено, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Судом апеляційної інстанції задоволено клопотання апелянтів, допитано свідків , про допит яких просили скаржники, задоволено клопотання про проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, в результаті повного дослідження обставин справи , встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у діях ОСОБА_3 теж наявна вина у вчиненні вказаної ДТП, спростовуються висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №23-6392 від 15.12.2023 року, а саме пп.6-9 а саме : дії автомобіля Renault Scenic регламентувались вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; водій автомобіля Renault Scenic не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем Mercedes Benz GLC220d; в діях водія автомобіля Renault Scenic невідповідностей вимогам пунктів ПДР, з технічної точки зору, не вбачається, його дії не перебувають в причинному зв?язку з ДТП.

Щодо доводів апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно того, що судом першої інстанції було порушено право на захист, що судом першої інстанції помилково було проведено судове засідання 15.08.2023 року без врахування позиції ОСОБА_1 , щодо прийняття її пояснень, планованих нею заявлення клопотань про допит свідків, призначення судових експертиз, апеляційний суд виходить з наступного. По-перше апеляційний суд встановив, що матеріали даної справи до ухвалення оскаржуваної постанови не мали жодних письмових клопотань про допит свідків, призначення експертиз, в матеріалах наявне тільки клопотання про проведення відеоконференції в залі судового засідання Дзержинського районного суду м. Харків, ОСОБА_1 дізнавшись про існування технічних неполадок у вказаному суді не була позбавлена можливості звернулися із клопотанням про відкладення судового засідання, проведення відеоконференції в режимі відеоконференції за допомогою власних електронних джерел. По -друге апеляційним судом , вбачаючи викладені вище обставини з метою виконання вимог ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та усталені норми ЄСПЛ, щодо доступу на правосуддя, заявлені вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , щодо допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , прийняття пояснень ОСОБА_1 , задоволення клопотання про проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи задоволено у повному обсязі судом апеляційної інстанції, проведеними діями отримано докази якими висновкі суду першої інстанції не спростовано, а лише достеменно підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , що поліцейськими під час оформлення матеріалів пов`язаних із вищевказаним фактом ДТП, не було застосовано безпрервного відеофіксування даного процесу, апеляційний суд на підставі наявних матеріалів справи зазначає наступне, що у відповідності до рапорту (а.с.3) від 12.07.2023 року отримано заяву та зареєстровано в ЄО за №10671 від 12.07.2023 року, як ДТП з травмованими, складання схеми і протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2023 року здійснювалось за вимогами КПК України, так як за попередньою інформацією вбачалось, що під час вказаної ДТП особами які знаходились в транспортних засобах учасників ДТП було виявлено травми які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із даною ДТП, через, що вбачався склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тому на місці ДТП оформлення матеріалів здійснювалось слідчим та у відповідності вимог чинного КПК України до оформлення матеріалів пов`язаних із даною ДТП було залучено в якості понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що і в схемі і в протоколі огляду місця події містяться належні підписи, тому при наявності залучення двох понятих є належно виконаною вимогою передбаченою як КУпАП так і КПК України, тому в цьому випадку такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на їх задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 ,що наявність вини в діях ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами та судом першої інстанції помилково застосовано практику ЄСПЛ, щодо доведеність вини поза розумним сумнівом, апеляційний суд зазначає, що відповідно до досліджених доказів набутих у даній справі під час апеляційного перегляду, встановлено, що судом першої інстанції не зважаючи на допущені процесуальні помилки зроблено вірний висновок, який підтверджено допитами в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , пояснень ОСОБА_1 , на підставі яких було зроблений судовим експертом відповідний висновок, спростовують такі доводи апеляційної скарги за необґрунтованістю та невідповідністю встановленим фактам.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №193076 не є самостійним доказом, апеляційний суд також вважає необґрунтованим, спрямованим на ухилення від відповідальності ОСОБА_1 , так як у відповідності до наявних в матеріалах справи доказів, які були наявні і на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови та набутих під час апеляційного перегляду справи, вказаний протокол містить достатнє підґрунтя доказової бази у даній справі, а доводи апеляційної скарги в цій частині є неслушними.

Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами з яких виходив суд першої інстанції, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення, винні дії водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи (адміністративним протоколом, схемою місця ДТП, та письмовими матеріалами справи), що повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).В законодавстві України діє поняття аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву у наданих доказах щодо обставин справи, викладених у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).

Отже, під час розгляду адміністративного правопорушення предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками, що, застосовуючи норми КК України за аналогією, не виключає можливості допущення таких порушень обома учасниками ДТП.

Таким, чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції, із висновком якого погоджується і апеляційний суд, було встановлено, що з технічної та правової точок зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія ОСОБА_1 , та навіть, якщо б була встановлена у судому рішенні наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_3 та подією ДТП, автоматично не виключила б вини ОСОБА_1 у порушенні п.16.11. п.33 дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу ПДР України.

Позиція ОСОБА_1 , яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апелянтів про те, що рішення суду не містить обґрунтувань та мотивів відхилення доводів сторони захисту, частково є слушними, так як на момент слухання справи її матеріали містять тільки клопотання адвоката з процедурних питань , і не містять правової позиції, аналізу ДТП або доводів сторони захисту. Однак, суд надав належну та обґрунтовану позицію щодо вчиненої ДТП, яка доводами захисту в апеляційній скарзі не спростована та не знайшла свого підтвердження новими доказами встановленими під час апеляційного перегляду даної справи.

Щодо доводів наведених в судовому засіданні з боку представників ОСОБА_1 .

Посилання на те, що водій транспортного засобу Renault Scenic не вжив заходів гальмування внаслідок чого порушив вимоги пп.12.3 та 12.4 ПДР відповідно висновком експерта №23-6392 від 15.12.2023 року є не обґрунтованими так як встановлено, що водій автомобіля Renault Scenic не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем Mercedes Benz GLC220d та в діях водія автомобіля Renault Scenic невідповідностей вимогам пунктів ПДР, з технічної точки зору, не вбачається, його дії не перебувають в причинному зв?язку з ДТП, тому такі доводи є припущеннями з боку сторони скаржників.

Доводи наведені під час судового засідання, щодо застосування аналогії права, а саме положення ст. 87 КПК України, через те , що ОСОБА_1 не було роз`яснено її прав, є необґрунтованими з огляду на наступне. Апеляційний суд встановив, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №193076 вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з протоколом, із зазначенням в графі пояснення власноруч зазначивши, що з порушенням згодна. Окрім того, разом з апеляційною скаргою адвокатом Аскретковим А.В. було подано клопотання про проведення судової траснспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, а також клопотання про допити свідків (а.с.52-56), також аналогічні клопотання подавала до Одеського апеляційного суду і ОСОБА_1 (а.с.117), яка також надавала додаткові докази (а.с.123-127) і в своїй апеляційній скарзі просила призначити автотехнічну експертизу(а.с. 35зворот), окрім цього, під час провадження в апеляційній інстанції ОСОБА_1 подавала клопотання про проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, які аналогічні за мотивуванням та вимогами поданим її представником ОСОБА_2 , в яких просили доручити проведення експертизи Одеському науково-дослідницькому інституту судових експертиз МЮУ, що судом апеляційної інстанції було прийнято, призначено відповідні експертизи та долучено до матеріалів справи відповідні докази. Тому враховуючи, що ОСОБА_1 поставивши підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, а також ініціативу проведення експертиз , допиту свідків, додання доказів, які надійшли від ОСОБА_1 та її представників спростовують такі доводи наявною сукупністю доказів в матеріалах справи.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП. Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка до адміністративної відповідальності притягнута вперше.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

Щодо судових витрат пов`язаних із проведення судово-експертного дослідження апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до Акту №23-6392 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта №23-6392 вбачається, що вартість експертизи про проведення якої клопотала сторона захисту становить 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 коп., що відповідно підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи механізму ДТП в сумі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 26 квітня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький