Справа № 504/1837/23
Номер провадження 3/504/9/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.10.1999р. Ленінським РҐВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023р. інспектором РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Козир В.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №321303, згідно якого 22.03.2023р. о 23:40 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «Nissan» н/з НОМЕР_3 за адресою: Одеська область Одеський район с.Вапнярка вул.Степова, 36, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, невнятна мова. Від продування алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

29.05.2023р. представник ОСОБА_1 - адвокат Попроцький Д.М. надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що згідно наданого відеозапису немає доказів зупинки автомобіля, відповідно і керування ОСОБА_1 цим автомобілем. Не зафіксовано встановлення саме ОСОБА_1 як водія транспортного засобу. Відеозапис є неповним, не є достатнім доказом у цій справі. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився в присутності двох свідків, разом із тим не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи щодо неупередженості яких є сумніви. Викликає сумнів пояснення одного з понятих, який згідно відеозапису має шеврони та ймовірно належить до нацгвардії. В матеріалах справи відсутній акт огляду з відміткою про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Співробітники поліції не оформлювали направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А ні у відеозаписі, а ні поясненнях понятих не встановлювався та не наголошувався факт наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Будучи допитаним в судовому засіданні 05.07.2023р. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та в присутності свого представника-адвоката Попроцького Д.М. пояснив, що 22.03.2023р. о 23:40 год.. він дійсно керував автомобілем «Nissan» н/з НОМЕР_3 , рухаючись зі сторони м.Миколаїв в напрямку м.Одеси. Він поспішав. Біля с.Вапнярка його стали наздоганяти поліцейські та він зупинився. Поліцейські наказали йому, щоб він під відеозапис відмовився від проходження тесту «Драгер», інакше в нього заберуть автомобіль та відправлять служити на Бахмут, застосовували до нього фізичну силу, а саме наносили побої. Поняті були разом із поліцейськими (зацікавлені особи). Він зробив те, що йому наказали співробітники поліції, а саме відмовився від проходження огляду під відеозапис.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він був пасажиром автомобіля «Nissan» н/з НОМЕР_3 , а саме 22.03.2023р. вночі їхав разом з ОСОБА_1 у с.Вапнярка. Їх зупинили співробітники поліції та наказали, щоб вони виходили з автомобіля, потім їх схопили, наділи кайданки, ОСОБА_1 били. Після цього на місце прибули представники муніципальної варти поняті, а ОСОБА_1 під погрозами передати його до ТЦК, змусили під відеозапис відмовитися від продуття приладу «Драгер», внаслідок чого склали протокол про адміністративне правопорушення

Судом неодноразово було здійснено усі можливі заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_3 (повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання»), ОСОБА_4 (повернулося повідомлення про своєчасне отримання судової повістки, конверт з відміткою «неповна адреса»), особи, якій передано керування - ОСОБА_5 (повернулися конверти з відмітками «за закінченням терміну зберігання»), а також особи, яка склала протокол - інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Козир В.С. (відповідні листи про забезпечення явки були направленні на адресу СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області). Крім того, відповідні повідомлення про виклик зазначених осіб були направленні у месенджері «Вайбер». Разом із тим, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особа, якій передано керування ОСОБА_5 , поліцейський ОСОБА_6 жодного разу в судові засідання не прибули, причину неявки суду не повідомили.

Враховуючи дію воєнного стану, а також те, що судом здійснено всі можливі заходи для виклику даних осіб, з метою розгляду справи в розумні строки, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року (із змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України).

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Зібраними співробітниками поліції доказами не був підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Окрім цього, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Ці вимоги Інструкції поліцейським при проведенні відеозапису події дотримані не були.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, відображений процес спілкування ОСОБА_1 із співробітниками поліції тривалістю 2 хвилини. Разом із тим, долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним, не відображає процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, під час оформлення матеріалів співробітниками поліції порушено приписи п. 11 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у вказують на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків не зафіксований також у відеозаписі, який міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладене, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи суд не приймає як належний та допустимий доказ винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП.

Також суд визнає недопустимими доказами письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , які міститься в матеріалах справи, оскільки останні тільки засвідчили факт того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом із тим, із вказаних пояснень не є зрозумілим, чи були вказані особи свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом, чи мав він відповідні ознаки сп`яніння. Крім того, у стороннього спостерігача дійсно можуть виникнути сумніви у неупередженості свідків, адже з відеозапису вбачається, що це є особи у формі та мають відповідні шеврони.

Згідно пп.1-10 Розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом . Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

З оглянутого відеозапису, тривалістю 2 хвилини, не вбачається, що поліцейський належним чином проінформував ОСОБА_1 про порядок проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, акт огляду з відміткою про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не складався, направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я не оформлювалося.

З врахуванням пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , після перегляду відеозапису тривалістю 2 хвилини, дійсно складається враження, що воно є постановочним, тобто на ньому не відображений увесь адміністративний процес, а фактично міститься тільки відмова ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, особа лише відповідає на запитання поліцейського.

Інші твердження ОСОБА_1 щодо застосування відносно нього з боку співробітників поліції фізичної сили та психологічно тиску, не є предметом судового розгляду, що не позбавляє особу права звернутися до відповідних правоохоронних органів зі скаргою.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом «правопорушником», то це само по собі унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан