Справа № 195/1777/23
ПОСТАНОВА
10.01.2024 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області - Скрипченко Д.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєні правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП,
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про час та місце розгляду адміністративного матеріалу був повідомлений, що підтверджується особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч.1 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст.268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи (ст.247 КУпАП), оскільки складений протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності, на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.
Суддя, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 а ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- даними протоколу про адміністративні правопорушення від 09.11.2023 року серії ААД №256620, який складено уповноваженою на те особою; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , з його письмовими поясненнями, де він зазначив, що вживав спиртні напої, після чого керував автомобілем;
- роздруківками письмових результатів тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (ALCOTEST 6810, прилад ARBH -0598, тест №941) та актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких проба позитивна 2,80 %?;
- письмовим поясненням ОСОБА_1 ;
- даними відеозапису з місця події на оптичному диску;
- рапортоми поліцейського СРПП ВП №3 НРУП Накрапас Д.
Вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даних адміністративних проваджень, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена, тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.
Звертаю увагу на те, що сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладені із належною повнотою. Ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зробив жодних зауважень до протоколів, проведених процесуальних дій чи поведінки поліцейських. Останній не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак, зауважень чи заперечень ніяких не зазначив.
Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю вищевказаних доказів, відповідно до яких порушник вчинив дане адміністративне правопорушення.
Згідно положень ст.23КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до довідки Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.11.2023 ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Крім того, згідно бази ІПНП протягом року до адміністративної відповідальності за ст.130 КупАП останній не притягувався.
Відповідно до п. 1.10 ПДР водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У відповідності до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14від 23.12.2005року з змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права.
Суддя дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
На підставі вище наведеного вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній посвідчення водія не отримував, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових правопорушень.
Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.
Керуючись ст.ст.23, 33, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 283-284, 294 КУпАП, -
Постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд.

Суддя : Д.М.Скрипченко