П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі адвоката ОСОБА_1 Скочиляс Г.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №825030 від 06.10.2023 вбачається, що 06.10.2023 р. близько 21:20 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняла за місцем проживання домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 173-2 КУпПА.

Від ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності. Разом із тим вказує на те, що із протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, вину не визнає. При цьому зазначила, що саме її колишній чоловік прийшов у вказаний у протоколі дату та час за їх спільним місцем проживання у нетверезому стані та ображав її, налякав дітей та виганяв їх із будинку. Такі ситуації виникають неодноразово, за її твердженням.

ОСОБА_1 , про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася.

Адвокат ОСОБА_1 -Скочиляс Г.М. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вказала на те, що саме колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вчинив сварку із колишньою дружиною. При цьому зазначила, що останній постійно вчиняє домашнє насильство за їх спільним місцем проживання, виганяє ОСОБА_1 із дітьми з дому, погрожує фізичною розправою.

Окрім того, адвокат надала для приєднання до матеріалів справи постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2023, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за обставин події які мали місце в цей час які вказані в протоколі.

Заслухавши пояснення адвоката, враховуючи доводи викладені в заяві, що надійшла від ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що вона 06.10.2023 р. близько 21:20 год. вчиняла за місцем проживання домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 173-2 КУпПА.

Зі змісту її письмових пояснень, а також у заяві від 15.12.2023, ОСОБА_1 , не заперечує що дійсно 06.10.2023 між нею та її колишнім чоловіком мала місце конфліктна ситуація, однак вона зазначає що ініціатором сварки був саме її чоловік, який прийшов за їх спільним місцем проживання у нетверезому стані. Такі ситуації мають місце постійно як вказала ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог статті 252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до положень частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. При цьому зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дані повинні узгоджуватись з іншими доказами доданими до нього.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, в якому певній особі ставиться у провину (висувається) вчинення того чи іншого правопорушення, обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення (подія правопорушення).

Диспозиція ст.173-2 КУпАПє бланкетною, тобто вона відсилає до іншого законодавства, зокрема до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї».

Відповідно до Закону України«Про попередженнянасильства всім`ї», насильство в сім`ї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату , який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень , боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, встановлені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» У цьому Законі визначені такі поняття як«кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі» та «особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі». Закон передбачає, що одна з осіб кривдник займає активну позицію та вчиняє домашнє насильство щодо постраждалої особи, яка є жертвою цього насильства. Тобто, чітко визначені ролі кривдника та постраждалого. Разом з тим Закон не передбачає, що постраждала особа може одночасно бути кривдником особи, що вчинила домашнє насильство щодо постраждалого.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 251 КУпАП, до протоколу не надано жодних інших об`єктивних та безсторонніх доказів (як і відсутнє застереження про них в протоколі та матеріалах), які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок стосовно вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, яке їй інкримінується. Так, суду надані пояснення потерпілого, в яких він зазначає, що між ним та колишньою дружиною виник конфлікт, в ході якого вона ображала нецензурною лайкою. Жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 , було вчинено саме домашнє насильство по відношенню до колишнього чоловіка, в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суду не надано.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 545/744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Тобто, з досліджених матеріалів вбачається виникнення побутового конфлікту між сторонами, про що також зазначається і в письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та що жодним чином не зумовлює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату , який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень , боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Людина, що чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт. Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддя вважає, що у даному випадку матеріали протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 , не містять доказів тому що вона вчинила саме домашнє насильство, правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На переконання судді у протоколі не зазначено,в яких власне її діях проявилося насильство в сім`ї по відношенню до колишнього чоловіка, у той час як наявність лише факту конфліктної ситуації між колишнім подружжям не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також в протоколі не зазначено наслідків дій ОСОБА_1 , по відношенню до ОСОБА_2 , відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, а саме: не зазначено чи могла бути, чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а будь-які конкретні правові докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , саме насильства в сім`ї, як це передбачено ч. 1ст.173-2 КУпАП відсутні.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №825030 від 06.10.2023 такий складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У письмових поясненнях ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи, вказано її дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як встановлено під час судового розгляду, згідно копії паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 , датою її народження є ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки в ньому є розбіжності, щодо встановлення особи порушника.

Таким чином, в зв`язку з розбіжностями в анкетних даних особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вважаю, що неможливо встановити суб`єкт адміністративного правопорушення, оскільки протокол складено відносно неналежної особи.

З огляду на це у суду відсутні можливості самостійно усунути розбіжність, яка має місце в документах в частині часу події та анкетних відомостей про особу.

Вказані невідповідності та суттєві розбіжності у зазначених документах не оговорені та жодним чином не усунені посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та розбіжності не усунені в судовому засіданні.

Крім того, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2023, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно вказаної постанови: згідно протоколу серії ВАД №041868: 06.10.2023 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме ображав нецензурною лайкою, та погрожував нанесенням тілесних ушкоджень. Зазначене вказує, принаймні на те, що поведінка ОСОБА_1 могла бути реакцією на аналогічну протиправну поведінку з боку потерпілого.

За змістом ст. ст.279,280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Крім того суд звертає увагу, що КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, проте це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Враховуючи, що встановленим є лише факт побутової сварки колишнього подружжя, факт конфліктної ситуації між колишнім подружжям не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ці дії не становлять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно неї підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконаннятри місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.