ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10624/23

Номер провадження 3/495/88/2024

08 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

02.10.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справи, справі було присвоєно № 495/10625/23 та визначено склад суду в особі судді Боярського О.О.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 469551 від 28.09.2023 року вбачається, що 28.09.2023 року о 17:13 год. в Одеській область, Білгород-Дністровський район, по с. Випасне, по вул. Кочубинського водій керував авто/мопедом YADEA не маючи при цьому права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимог 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

02.10.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 469550 від 28.09.2023 року вбачається, що 28.09.2023 року о 17:13 год. в Одеській область, Білгород-Дністровський район, по с. Випасне, по вул. Кочубинського водій керував авто/мопедом YADEA, який не був зареєстрований у встановлений законом порядок, чим порушив вимог 30.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справи, справі було присвоєно № 495/10624/23 та визначено склад суду в особі судді Боярського О.О.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2023 року було справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 495/10625/23, № 495/10624/23 об`єднано в одне провадження під номером 495/10624/23 (провадження 3/495/3498/2023).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Адвокат Васильєв Павло Олегович, який діє на підставі адвокатського ордеру в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про закриття провадження по справі № 495/10624/23 за частиною ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свою позицію аргументував зокрема тим, що протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 469551 від 28.09.2023 року та ААД № 469551 від 28.09.2023 року є такими, що складені з численними порушеннями чинного законодавства, крім того, як зазначає адвокат Васильєв Павло Олегович, в фабулі протоколу не розкриті суб`єктивна на об`єктивна сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 495/10624/23 за ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Згідно із ч.1 ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Суд вважає, що справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП підлягають закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що обґрунтовується наступним.

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов - про закриття справи.

В першу чергу, слід відзначити, що службові особи Національної поліції здійснили зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за відсутності законних підстав для цього та порушили порядок здійснення такої зупинки.

Так з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, визначених у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», та не проінформували останнього про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті як того вимагає ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», доказів зворотного працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не надано, відеозаписи, які б вказували про наявність підстав, визначених у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні, а також відсутні докази, в тому числі відеозаписи того, що працівники поліції проінформували ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки з детальним описом такої підстави.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП полягає, повторному протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті.

В свою чергу, ч.6 ст.121 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку

Тобто, обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 КУпАП, є факт повторного керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Статтею 34-1 Закону України «Про дорожній рух» врегульовані питання стосовно надання інформації про зареєстровані транспортні засоби з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно із п.6 Розділу «Державна реєстрація транспортних засобів» Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Державна реєстрація нових транспортних засобів може проводитися сервісними центрами МВС за участю суб`єктів господарювання, які стоять на обліку в Головному сервісному центрі МВС, здійснюють продаж таких транспортних засобів та уклали з Головним сервісним центром МВС відповідний договір. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви.

Між тим, на підтвердження або спростування доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, особа, яка скала протокол про адміністративне правопорушення (службова особа Національної поліції) та яка відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП мала обов`язок щодо збирання доказів, не надала будь-яких письмових доказів, зокрема документів з Сервісного центру МВС або інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про те, що дійсно ОСОБА_1 або інша особа, яка є власником транспортного засобу, не здійснив державну реєстрацію транспортного засобу в установленому законом порядку.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів про те, що ОСОБА_1 вчинив дані адміністративне правопорушення повторно протягом року їх вчинення, зокрема постанови органу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП, яка згідно ст.222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 КУпАП та ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП.

Будь-які довідки, складені безпосередньо службовими особами Національної поліції про нібито раніше притягнення ОСОБА_1 , оскільки такий доказ не є належним доказом у справі, який може свідчить про повторність вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі № 495/10218/18 (провадження № 33/813/720/20), яка набрала законної сили 08 липня 2020 року.

З цього слід зробити висновок, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП, не підтверджена.

Більше того, аналізом діючого законодавства України не встановлено обов`язку здійснення реєстрації електроскутеру, наявності на нього реєстраційного документу та при його користуванні наявності посвідчення водія відповідної категорії, що виключає наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч.5 ст.126 КУпАП, що обґрунтовується наступним.

Так, ОСОБА_1 керував Електроскутером Yadea RN (black) 45 км/год, 1200 Вт (72В/23Ач Графенований).

В свою чергу, 1200 Вт дорівнюють 1,2 кВт.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Згідно п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах ,де розмежовано значення кожного із них.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «Транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Таким чином, у відповідності до визначень закріплених у Правил дорожнього руху України електроскутер потужністю 1,2 кВт., не може визнаватись механічним транспортним засобом (та не підлягає державній реєстрації та наявності посвідчення водія на його керування відповідній категорії), а особа, яка ним керує не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст.121, 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2. 1 (а) ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не являється.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, щодо неможливості констатувати об`єктивну сторону правопорушення, що в свою чергу є основним правилом застосування ст. 256 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення , тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статями 7, 172-15, 247, 251, 255, 256, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі № 495/10624/23 за ч. 5 ст. 125, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О.Боярський