Номер провадження: 33/813/948/24
Номер справи місцевого суду: 506/1304/23
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №163888, 10.12.2023 року, о 01 годині 23 хвилин, на вул. Чернишевського, в смт Окни, Одеської області, ОСОБА_1 , у порушення п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України, від 10.10.2001, № 1306, керував автомобілем "VOLKSWAGEN TOUAREG" д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 рокускасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Допитати в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , який був очевидцем події.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 10.12.2023 ОСОБА_1 , як водія, співробітники поліції не зупиняли, а тому під час звернення співробітників поліції до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які стояли біля автомобіля та палили, на ОСОБА_1 не розповсюджувалися обов`язки водія. Коли поліцейські під`їхали, то ОСОБА_1 навіть за кермом не знаходився. Оскільки на ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не розповсюджувалися обов`язки водія, то він апріорі не порушував вимоги п. 2.5 ПДР та не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейського та обов`язки водія, передбачені ПДР України, тобто в даному випадку ОСОБА_1 не був суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Також в якості доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис на оптичному диску є недопустимими доказами, оскільки на відеозапису відсутній цифровий підпис як його автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даної копії, а протокол про адміністративне правопорушення не був складений поліцейським на місці спілкування з ОСОБА_1 , а у його відсутність і без його участі, що підтверджується двома постановами Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.12.2023 та від 23.01.2024 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 16.04.2024 та проведеному в режимі відеоконференції, з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Осокін С.Ю.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Осокіна С.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №163888 від 10.12.2023;

- відеоматеріалами від 10.12.2023, долученими до протоколу , якими зафіксовано, у тому числі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст.245, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що 10.12.2023 його, як водія, співробітники поліції не зупиняли, а тому під час звернення співробітників поліції до нього та ОСОБА_2 , коли вони стояли біля автомобіля та палили, на нього не розповсюджувалися обов`язки водія. Коли поліцейські під`їхали, то ОСОБА_1 навіть за кермом не знаходився. Оскільки на ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не розповсюджувалися обов`язки водія, то він апріорі не порушував вимоги п. 2.5 ПДР та не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейського та обов`язки водія, передбачені ПДР України, тобто в даному випадку ОСОБА_1 не був суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Проте вищевказані доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Як встановлено наявними та дослідженими в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №163888 від 10.12.2023 та відеоматеріалами від 10.12.2023, події відбуваються підчас комендантської години. При цьому, факт керування транспортним засобом у період дії вищевказаної заборони, не заперечував і сам ОСОБА_1 як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час її перегляду в суді апеляційної інстанції. Тобто, як вірно встановлено судом, дана поведінка особи була оцінена як підозріла, у зв`язку із чим, працівники поліції деякий час переслідували вищевказаний автомобіль з вимогою зупинитись. У зв`язку із чим, доводи ОСОБА_1 про те, що під час спілкування з поліцейськими на нього не розповсюджувалися обов`язки водія і він не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейського оскільки не був суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є повністю безпідставними.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який також підтвердив вищевказані обставини справи, письмово їх виклавши та додавши до матеріалів апеляційної скарги (а.с. 37).

Необґрунтованими є і посилання скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки не був складений поліцейським на місці спілкування з ОСОБА_1 , а у його відсутність і без його участі, що підтверджується двома постановами Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.12.2023 та від 23.01.2024 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання.

Так, частиною 2 статті 254 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, дооформлення протоколу стосувалося лише того, що порушника не було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та те, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис без належної звукової фонограми, при цьому суть і кваліфікація правопорушення, яке було викладене у протоколі серії ААД №163888 від 10.12.2023 не змінювалися.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис, який долучений до справи є неналежним доказом, оскільки не містить цифрового підпису, тому не відповідає вимогам для електронного документу, відсутні відомості про технічний засіб за допомогою якого вони були здійснені, підставою скасування постанови бути не можуть, оскільки діючий КУпАП таких вимог до відеозапису не пред`являє. Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП відеозапис обов`язково долучається до справи про адміністративне правопорушення, та додаткових реквізитів, зокрема накладення цифрового підпису не вимагає.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова