Справа № 509/7546/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року смт. Овідіополь

Cуддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали які надійшли від Управління служби безпеки України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 77 від 01.12.2023 року складеного спеціалістом І категорії відділу охорони державної таємниці УСБУ в Одеській області майором ОСОБА_2 , вбачається, що 08.11.2023 року, у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Одеській області, під час проведення на підставі ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» у військовій частині НОМЕР_1 спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, виявлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, з боку громадянина України ОСОБА_1 .

Так, відповідно до наказу КВМС ЗСУ від 18.10.2022 № 351, ОСОБА_1 був призначеним на посаду помічника начальника центру-начальника служби охорони державної таємниці та захисту інформації.

ОСОБА_1 , розпорядженням УСБУ в Одеській області № 137д від 10.07.2022 був наданий допуск до державної таємниці за формою 3 та надано доступ до інформації, яка має ступінь секретності «Таємно».

У зв`язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 взяв на себе письмове «Зобов`язання громадянина України», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 року № 939 відповідно до якого він був поінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов`язувався виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до функціональних обов`язків начальника РСО, ОСОБА_1 був зобов`язаний організовувати та здійснювати заходи щодо забезпечення режиму секретності та постійний контроль за його додержанням у в/ч НОМЕР_1 .

Комісією Управління, під час проведення спецекспертизи у в/ч НОМЕР_1 , встановлено, що 23.10.2023 до в/ч НОМЕР_1 за вх. № 63т (журнал № 4 обліку вхідних документів в/ч НОМЕР_1 ) надійшов лист з додатком - «Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.01.2023 № 01т, прим. 48/590», який має гриф секретності «Таємно». На супровідному листі до вказаного наказу командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 нанесено резолюцію - «ПКЧ-НСОДТ та ЗІ До опрацювання кн. Зр. 23.10.2023 /підпис/».

При цьому, відповідно до вимог п. 92 Порядку-939, рішення про надання доступу до секретної інформації та її матеріальних носіїв приймають керівники підприємств, установ, організацій, в яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Разом із тим, 08.11.2023 ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 41, 116 (абзаци 2, 5, 7, 22), 65, 92, 99, 100 Порядку-939, на власний розсуд прийняв рішення та необґрунтовано ознайомив з «Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.01.2023 № 01т, прим. 48/590, таємно» (інв. № 8т), який має гриф секретності «Таємно» військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , якому, на той час, не було надано доступ до секретної інформації відповідним наказом командира в/ч НОМЕР_1 . Відповідний наказ був виданий командиром в/ч НОМЕР_1 лише 21.11.2023.

Вказані вище обставини свідчать про порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці з боку ОСОБА_1 та створюють передумови щодо витоку секретної інформації.

Внаслідок порушення вимог режиму секретності, в установі створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації, виходу з-під контролю матеріальних носіїв декретної інформації та передумови до їх втрат. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями 08.11.2023 порушив встановлений законодавством порядок надання доступу до державної таємниці у в/ч НОМЕР_1 , тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Дослідивши адміністративні матеріали суд вважає, що в діях ОСОБА_1 дійсно мається подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, порушення законодавства про державну таємницю, а саме: порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи додав заяву в якій свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП - визнав повністю.

Вважаю, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи (адміністративним протоколом, письмовими матеріалами справи та письмовою заявою самого ОСОБА_1 ), дії уповноваженої особи по складанню протоколу відносно ОСОБА_1 повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, стан його здоров`я та ступінь його вини.

В той же час, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП суд, дотримуючись принципу диспозитивності та співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд вважає, що застосування даного виду адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33,40-1,212-2 ч. 1 п. 5,251,255,256, 280, 283-285КУпАП.

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-2 ч. 1 п. 5 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.М. Гандзій