П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого механіком на ПРАТ ДТЕК «Київської регіональної електромережі», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з РНОКПП: в матеріалах справи відсутній, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 04.02.2003 МВ № 2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України у Київській області,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

08.10.2023 близько 17:00 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час якої словесно її ображав, шарпав за волосся та силоміць відібрав телефон, чим вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 103637 від 01.11.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість визнав у повному обсязі.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за чинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1 розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIIІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Окрім визнання винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повністю підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 103637 від 01.11.2023;

заявою ОСОБА_2 від 12.10.2023, відповідно до якої вона просить вжити усіх належних заходів для припинення вчинення щодо неї домашнього насильства. Вона проживає разом зі своїм малолітнім сином та мамою, квартира належить їй на праві приватної власності. На даний час нею подано позовну заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про розірвання шлюбу з чоловіком ОСОБА_1 , з яким спільно не проживає з початку серпня 2023 року. З моменту припинення спільного проживання ОСОБА_1 вчиняє щодо неї протиправні дії, а саме домашнє насильство, яке проявляється під час спілкування по телефону і під час зустрічей у словесних образах, нецензурній лайці, приниженні, залякуванні. Також має місце і фізичне насильство. 08.10.2023 ОСОБА_1 вчинив із нею сварку, ображав, шарпав за волосся та силоміць відібрав її телефон, який є річчю індивідуального користування. Телефон він їй так і не повернув. Також, 10.10.2023 ОСОБА_1 прийшов за місцем її проживання та самовільно відкрив вхідні двері квартири, при цьому не зрозуміло, звідки у нього ключі від маминої квартири, знову вчинив сварку, вибив з рук телефон (старий кнопковий), щоб вона не могла подзвонити до поліції, однак поліцію викликала її мати. Всі неправомірні дії щодо неї відбуваються у присутності їхньої малолітньої дитини. Вона боїться за свою безпеку та безпеку дитини, тому що нездатна захистити себе від дій ОСОБА_1 ;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.11.2023, відповідно до яких 08.10.2023 близько 17:00 год він перебував у дружини в квартирі, оскільки у дитини було день народження. У них виникло непорозуміння з дружиною через те, що вона подала заяву на розлучення. Протиправних дій стосовно жінки він не вчиняв та будь-яких сварок не було, домашнього насильства будь-якого характеру не вчиняв, телефон не забирав;

формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якої рівень небезпеки кривдника низький.

Беручи до уваги зазначене та викладене у протоколі про адмінправопорушення, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (словесні образи), фізичного характеру (тяганина) та економічного характеру (умисне позбавлення іншого майна).

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу винного ОСОБА_1 , відсутність пом`якшуючих його відповідальність обставин, з метою виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень, і яке на переконання суду буде достатнім для його виправлення та попередження скоєнню ним інших адмінправопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА