справа № 619/5843/23
провадження № 3/619/23/24
ПОСТАНОВА

іменем України

08 січня 2024 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Остропілець Є.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2023 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, тобто керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №034655, складеного 30.11.2023 інспектором СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції Трофіменковим Я.М., 21.11.2023 о 19 год 40 хв в смт.Солоницівка по вул. Пушкіна, буд.5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia державний номер НОМЕР_1 перебуваючи під впливом лікарських препаратів, медичний огляд проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підпорядковується висновком медичного закладу від 27.11.23 №3408, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху.

Відповідно висновку медичного огляду від 27.11.2023 року ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів/бензодіаземіни/.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що 21 листопада 2023 року приблизно о 19.00 годині він їхав до себе додому в смт Солоницівка, по дорозі проїжджав блок-пост на в`їзді в Солоницівку. При керуванні транспортним засобом, він був пристебнутий паском безпеки. На блок-пості зупинився для пред`явлення документів поліцейському. Поліцейський попросив його прийняти вправо, припаркувати автомобіль та вийти з нього. Він прийняв вправо, припаркував автомобіль, відстібнув пасок безпеки та вже збирався виходити з автомобіля, коли до нього підійшов інший поліцейський, який представився- інспектор ОСОБА_2 і попросив вийти з автомобіля, т.я. він рухався без пристебнутого паску безпеки. В подальшому він запросив його до приміщення поліції. В приміщені вагончику поліції інспектор сказав, щоб він дістав все із сумки та з кишень. При цьому запитав у нього, чи вживав він алкоголь чи наркотичні засоби. Він відповів, що не вживав. Потім поліцейський запитав чи вживає він якісь лікарські препарати. Він повідомив, що в цей день не вживав лікарські засоби. Також він повідомив, що в 2020 році хворів короновірусом, після якого в нього почались панічні атаки. Він звертався до лікарів, які прописали йому необхідні заспокійливі ліки та терапію лікування. Під час проходження лікування, йому не відомо, які саме ліки застосовували лікарі. В ті дні коли він приймав якісь ліки, він не керував транспортним засобом. Так само, як і в той день, коли його зупинили поліцейські на блок посту 21.11.2023. На той момент, останній раз, він прийняв заспокійливе ОСОБА_3 приблизно за один-два дні до того, як його зупинили поліцейські. В день зупинки він не вживав жодних лікарських засобів, та не перебував під дією жодних заспокійливих або медичних препаратів, які знижують увагу, чи які заборонено вживати при керуванні автомобілем. Про це він також повідомив поліцейських, які його обшукали та фактично допитували в приміщенні свого вагончику поліції. При цьому, йому не відомо, скільки часу залишаються в крові сліди застосування таких препаратів, та які можливо виявити при певних медичних освідоцтвах. При цьому, поліцейський, який його обшукав, не повідомив, яка наразі відбувається процедура, яким законом чи нормативно правовим актом воно передбачено, та які він має права та обов`язки передбачені законодавством. Фактично йому не були зачитані та роз`яснені його законні права. Він не розумів, що саме роблять поліцейські, чи дозволено це законом, та які це може мати негативні наслідки для нього в подальшому. Після того, як поліцейський вивернув його кишені та речі з сумки, сказав, що їдемо до наркоцентру. В подальшому ми поїхали до наркоцентру, де він здав необхідні аналізи та пройшов освідоцтво. Після цього, його привезли назад на блок пост, та він поїхав на своєму авто додому.

21.11.2023 він не вживав будь-яких лікарських засобів та препаратів, останній раз приймав ОСОБА_3 за один чи два дні до того, як його зупинили.

Пояснення ОСОБА_1 , про його хворобу, підтверджується висновком медичної документації хворого ОСОБА_1 №572 від 08.11.2023 року, який знаходився на стаціонарному лікуванні в в клініці ментального здоров`я в м. Києві у зв`язку із захворюванням, діагноз: змішаний тривожний та депресивний розлад з соматичними симптомами.F41.2

Відповідно вказаної медичної карти ОСОБА_1 у зв`язку психоемоційним станом, рекомендовано вживати Гідазепам 0,002 мг 1 таблетка вечір на 10 днів.

Звернення в психіатричну клініку було викликано панічними атаками, які з`явились у ОСОБА_1 після перенесеної хвороби коронавірусом. Під час лікування, ОСОБА_1 було призначено медичні препарати та терапію направлену на стабілізацію психічного стану. При лікуванні, ОСОБА_1 фактично не було відомо, які саме медичні препарати до нього застосовують та які наслідки наявності в крові слідових залишків медичного препаратів вони можуть мати в подальшому. Після проходження лікування, ОСОБА_1 були зроблені призначення лікарем. А саме 20.11.23 Консультован лікарем-психіатром: враховуючи психоемоційний стан пацієнта рекомендовано додати Гідазепам 0,02 мг 1 таблетка вечір на 10 днів. Відповідно до призначення, ОСОБА_1 періодично вживав гідазепам. При цьому, як пояснює ОСОБА_1 після проходження лікування, його психологічний стан значно покращився, та він не вживав кожного дня гідазепам чи інші ліки. Саме в день складання адміністративного матеріалу 21.11.2023 ОСОБА_1 не вживав гідазепам. При проведенні огляду та дослідженні на стан сп`яніння не було враховано пояснення ОСОБА_1 та фармакологічні властивості гідазепам, а саме те, що при пероральному застосуванні гідазепам швидко абсорбується. Після прийому одноразових доз дія препарату проявляється через 30-60 хвилин, досягаючи максимуму протягом 1-4 годин з подальшим поступовим послабленням. Гідазепам найбільше розподіляється у печінці, нирках та жировій тканині. Біологічна доступність достатньо висока. Показано, що у плазмі крові реєструється тільки дезалкілованим метаболіт, незмінений препарат не визначається навіть у слідових кількостях. Особливістю фармакокінетики гідазепам є низька швидкість елімінації його основного метаболіту при одноразовому прийомі. Період напіввиведення з плазми крові становить 86, 7 години. Таким чином, на момент проведення освідування ОСОБА_1 він не був під дією лікарських препаратів, які тільки могли залишити сліди залишків крові. З наведеного встановлено, що під час керування транспортним засобом, ОСОБА_1 вже не був під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов І.І. надав клопотання в якому просить закрити адміністративне провадження на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутності докази вчинення правопорушення та не дотримання вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Вивчивши матеріали справи, беручи до пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

30.11.2023 інспектором СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції Трофіменковим Я.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №034655, згідно якого 21.11.2023 о 19 год 40 хв в смт.Солоницівка по вул. Пушкіна, буд.5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia державний номер НОМЕР_1 перебуваючи під впливом лікарських препаратів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу II Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`янінням використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`янінням поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`янінням, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В матеріалах справи відсутні відомості про виконання поліцейським вимог вказаної Інструкції.

На відеодиску не видно яким чином та за допомогою якого приладу проводився поліцейським огляд водія на стан сп`яніння. А також з огляду відеодиску не вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував під дією алкоголю чи будь-яких препаратів.

Відповідно до ч.1 ст.265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст.265-2 КУпАП встановлює, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виконання поліцейськими вимог ст.265-2, ч.1 ст.266 КУпАП, «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» протокол про адміністративне правопорушення не містить дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є складовою частиною оформлення матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

З огляду на викладене поліцейський, як суб`єкт уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч.2 ст.251КУпАП зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами КУпАП, Інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.

Враховуючи зазначене, поліцейським при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримано вимог 265-2, ч.1 ст.266 КУпАП, «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», належним чином не сформовано суті адміністративного правопорушення.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2023 року серії ААБ №034655 вбачається, що ОСОБА_1 , керував автомобілем Skoda Octavia державний номер НОМЕР_1 перебуваючи під впливом лікарських препаратів.

Однак, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом був зупинений працівниками поліції , перебуваючи під впливом лікарських препаратів.

Відеозапис не відображає, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом лікарських препаратів.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення суддя звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд. Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Пунктом 1 розділу VIII Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається, зокрема, пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відео спостереження.

Крім цього, серед матеріалів адміністративної справи відсутні відеозаписи, якими зафіксовано саме рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, саме за керування транспортними засобами в стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, суду не було надано належних доказів, саме керування транспортними засобами ОСОБА_1 , а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, суддя приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, суддя дійшов висновку про закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з наступних мотивів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. Р. Остропілець