КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1900/2024
Справа № 359/472/24
Головуючий в суді І інстанції Ткаченко Д.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Охмана Олега Володимировича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 22 грудня 2023 року о 00 годині 30 хвилин керував автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в с. Вишеньки по вул. Л.Українки з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в найближчому закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру працівників поліції під час безперервної відеофіксації, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 09 березня 2024 року засобами поштового зв`язку, в якій просив скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказував, що до суду першої інстанції було фактично надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 365671 від 24 листопада 2022 року відносно ОСОБА_2 , рапорт, в якому зазначено у відсутності свідка, та пояснення ОСОБА_3 , викладені на заготовленому бланку, де вписано тільки анкетні дані свідка і жодних його власних пояснень. Також в поясненні зазначено адміністративний протокол ААД № 365670, який різниться з протоколом, який був складений на ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції виніс постанову на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 103208 від 22 грудня 2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2023 року, даними акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22 грудня 2023 року, довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 22 грудня 2023 року, а також довідки про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 22 грудня 2023 року.

Вказував, що протокол ААД № 103208 складений з порушенням вимог КУпАП, а саме в описовій частині не зазначено анкетні дані водія, не вказано серійний номер пристрою, на який зафіксовано відмову, на відеозаписі зазначений час, який не співпадає з часом, який зазначений в протоколі, тому, якщо відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, в протоколі повинні бути зазначені два свідка відповідно до ст. 266 КУпАП. Також в протоколі не зазначено, яким технічним засобом проводилась відеофіксація (його серійний номер) і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.

Крім того, якщо згідно протоколу водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а огляду на стан сп`яніння на місці зупинки щодо нього проведено не було, то невідомо на підставі яких даних у протоколі вказано, що водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказував, що поліцейським було порушено вимог п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Посилався на ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику ЄСПЛ.

Зазначив, що суд позбавлений можливості самостійно змінити фабулу адміністративного правопорушення і не володіючи технічними навичками та доступу до бодікамери поліцейського, зробити висновок, що невірний час, який вказаний на записі, відноситься до технічної помилки при налаштуванні приладу відеофіксації. Суд змінив фабулу, вказавши, що ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» та в найближчому закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру працівників поліції під час безперервної відеофіксації. Дане не відповідає дійсним обставинам справи, так як відеозаписи перериваються та в протоколі не було зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестера «Драгер», тому суд вийшов за межі своїх процесуальних прав і змінив фабулу на свій розсуд.

З аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735), що в даному випадку безпідставно не було зроблено працівниками поліції.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, а тому слід вважати, що в такому випадку (через порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння) відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказував, що після ознайомлення з відеозаписом встановлено розбіжності в часі, який зазначено на відео, і в часі, який зазначено в протоколі. В протоколі зазначено час зупинки 00:30 22 грудня 2023 року, а на відеозаписі зафіксовано час 01:46 22 грудня 2023 року, отже матеріали справи суперечать фактам події, зафіксованим на бодікамеру.

Посилався на п.п. 1 п. 2 розділу І, п. 5 розділу ІІ, розділ ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, вказував, що якщо з відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є небезперервним та постійно переривається, також час відрізняється від часу, зазначеного в протоколі, то його не можна вважати належним і допустимим доказом по справі, і така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Наголошував, що доданий до справи відеозапис не є безперервним, на оптичному диску містяться п`ять відеофайлів, які перериваються і по яких неможливо відновити всі обставини події. На відеозаписі зазначений час, який значно відрізняється від часу, що зазначений в протоколі.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді захисником Охманом О.В. було заявлено клопотання про долучення до справи нових доказів, а саме копії посвідчення добровольця територіальної оборони, виданого ОСОБА_1 ДФТГ «Легіон Д» м. Києва, з терміном дії з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року, копію військового квитка ОСОБА_1 , з відміткою медичної комісії про обмежену придатність до військової служби від 04 квітня 2024 року та зняття з військового обліку, копію виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 672 від 21 березня 2024 року, копію листа Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 29 лютого 2024 року на адвокатський запит Охмана О.В. , яким повідомлено, що екіпаж під позивним «Градус-20» отримував портативні відеореєстратори інвентарні № 21, 1, перед заступанням на зміну 21 грудня 2023 року, що підтверджується відповідним записом в «Журналі обліку, видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації», а також екіпаж отримував спеціальний технічний засіб газоаналізатор «Драгер» 6820 ARLH-0173 перед заступанням на зміну 21 грудня 2023 року, що підтверджується відповідним записом в «Журналі обліку видачі, повернення газоаналізаторів «Драгер» з показниками проведених тестів».

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані докази і надає їм оцінку.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Охмана О.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком неможливо.

Відповідно до п. 2.5 (а) ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у разі незгоди з проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу - в закладі охорони здоров`я, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності.

Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 103208 від 22 грудня 2023 року 00 год. 55 хв.;

відеозаписи події, зроблені за допомогою нагрудних камер працівників поліції, про долучення яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 103208 від 22 грудня 2023 року.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Обґрунтовуючи свої висновки про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності із накладенням на нього стягнення, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, що були визнані судом доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції встановив, що на відеозаписі з бодікамери, долученому працівниками поліції до матеріалів справи, зафіксовано, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився 22 грудня 2023 року о 01:51, 02:01.

Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 103208 від 22 грудня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , указано, що останній вчинив адміністративне правопорушення 22 грудня 2023 року о 00:30, а сам протокол складений 22 грудня 2023 року о 00:55.

Наведене вказує на те, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений до фактичного вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням зазначених вище вимог закону.

Таким чином аналіз указаних джерел доказів дає підстави стверджувати те, що фактичні обставини справи, які встановлюються із відеозапису, не співпадають із фактичними обставинами, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення в частині часу вчинення адміністративного правопорушення.

Ці обставини можуть указувати на те, що протокол про адміністративне правопорушення складався задовго до фактичного вчинення правопорушення, що не відповідає логіці фіксації правопорушення та може свідчити про порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Допустивши те, що протоколом про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ААД № 103208, що був складений 22 грудня 2023 року о 00:55, було зафіксоване інше правопорушення, вчинене до дати та часу складання зазначеного вище протоколу, апеляційний суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не надано жодних доказів, які би підтверджували вчинення цього адміністративного правопорушення.

Наведене вище дає підстави стверджувати те, що по факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було ним вчинене 22 грудня 2023 року о 01:51, 02:01, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а щодо іншого можливого адміністративного правопорушення, вчиненого у інший час - не надано доказів, які би підтверджували факт цього адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Висновки суду першої інстанції про те, що виявлена невідповідність часу, вказаному на відеозапису, не спростовує існування події, вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення, і відноситься до допущення помилки при налаштуванні приладу відеофіксації, не доводяться будь-якими доказами та є безпідставними.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із невстановленням часу вчинення адміністративного правопорушення та відсутністю доказів вчинення того адміністративного правопорушення 22 грудня 2023 року о 00:30, яке зазначене у протоколі серії ААД № 103208, що був складений 22 грудня 2023 року о 00:55.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.