Провадження № 3/638/513/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, із вищою освітою, який офіційно не працевлаштований, дітей не має, не є особою з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 602778 від 31.10.2023, 31.10.2023 о 15 год. 39 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos номерний знак НОМЕР_1 по вул. Клочківська, 370 у м. Харкові, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, порушено вимоги п. 2.1а ПДР.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.12.2023 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначивши, що на момент складання даного матеріалу постанова Московського районного суду м. Харкова не забрала законною сили, справа перебувала на розгляді в апеляційному суді, а отже він не був таким, що позбавлений права керування транспортними засобами.

В судове засідання 12.01.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, будь-яких клопотань не заявив.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 вказаного кодексу, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Частиною 3 вказаної статті встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. У частині 4 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 31.10.2023 ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, порушено вимоги п. 2.1а ПДР.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення органом поліції надані наступні докази:

-довідка поліцейського УПП в Харківській області ДПП м-го л-та поліції В.Бурикіної, згідно якої стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.10.2023 винесено постанову серії ЕАТ № 8029392 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн;

-копія постанови інспектора УПП в Харківській області Зозулі Ю.А. від 28.10.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1а ПДР у виді штрафу в розмірі 20400 грн;

-копія постанови Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Дана постанова містить відмітку про набрання чинності 17.09.2023.

З метою перевірки доводів ОСОБА_1 щодо ненабрання чинності постановою Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 станом на момент складання протоколу 31.10.2023 у зв`язку з її оскарженням в апеляційному порядку, судом досліджені дані з відкритих джерел інформації, а саме: сайту «Судова влада», Єдиного реєстру судових рішень. В результаті судом встановлено, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 переглядалася в апеляційному порядку, за результатами якого Харківським апеляційним судом 22.11.2023 винесена постанова, якою клопотання правопорушника про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції задоволено, поновлено вказаний строк як пропущений з поважних причин; постанова Московського районного суду м. Харкова від 07 09 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишена без змін; апеляційна скарга правопорушника залишена без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Оскільки положеннями КУпАП не регулює питання щодо набрання постановою суду законної сили, у разі подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження рішення, як й не містить норм щодо зупинення виконання постанови суду, що набрала законної сили, існує необхідність в застосуванні принципу аналогії закону в цьому провадженні.

Враховуючи, що за практикою ЄСПЛ, дане адміністративне правопорушення має кримінально - правовий зміст, слід звернутись до положень Кримінального процесуального кодексу, що регулюють вказане питання.

При цьому, КУпАП та КПК України не містить заборони на використання/застосування аналогії закону.

Згідно з 1 ст. 400 КПК України, подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , навіть після закінчення строку на апеляційне оскарження, мало наслідком зупинення виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

У постанові Харківського апеляційного суду від 22.11.2023 відсутня інформація про дату подання ОСОБА_1 апеляційної скарги, проте невеликий проміжок часу між рішеннями першої та другої інстанції свідчать про незначний час пропущеного строку.

З відеозапису з бодікамери поліцейського при оформленні даного матеріалу вбачається, що 31.10.2023 ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що він оскаржив постанову Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 та триває апеляційний перегляд рішення суду.

Наведені дані свідчать про те, що апеляційна скарга була подана до складання протоколу про адмінправопорушення від 31.10.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, з боку ОСОБА_1 відсутнє зловживання процесуальними правами з метою уникнення адміністративної відповідальності, складова принципу верховенства права, а саме сталість правовідносин, в даному випадку не порушується.

Вказані обставини свідчать, що в розумінні положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 400 КПК України, станом на момент складання протоколу про адмінправопорушення від 31.10.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 неможна вважати особою, що позбавлена права керування транспортними засобами.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Таким чином, по справі не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю, за відсутності події і складу в його діях адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин