н/п 3/174/16/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2024 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 595347 від 03.01.2024, 30.12.2023, приблизно о 16:54 год., гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати психологічного тиску гр. ОСОБА_2 , чим порушив п.27 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що між ним та дружиною виникла сварка, в ході якої вони виражались нецензурною лайкою на адресу один одного. Психологічного тиску по відношенню до дружини не вчиняв.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, ч.1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015).

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофеева проти рocії» (рішення від 30.05.2013 заява № 36673/04) та «Карелін проти рocії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вказана норма закону є бланкетною, диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Разом з цим, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив приписи п.27 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однак даний закон зазначеної норми не містить, тому в цій частині об`єктивна сторона правопорушення посадовою особою належним чином не встановлена.

Окрім того, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 своїми діями міг завдати «психологічного тиску» ОСОБА_2 , що не відповідає диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, якою передбачено завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого і зазначені терміни не є тотожними, а відтак об`єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_1 у цій частині посадовою особою належним чином також не встановлена.

Крім того, ОСОБА_1 факт вчинення психологічного тиску стосовно ОСОБА_2 заперечує, а у протоколі не конкретизовано у чому саме полягав вказаний «психологічний тиск», і будь-яких допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки, крім пояснень потерпілої, що є недостатнім, оскільки вона є заявником по справі, матеріали справи не містять.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних норм, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в його діях при складанні протоколу посадовою особою не конкретизована, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, а відтак його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова