Житомирський апеляційний суд
Справа №287/447/24 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Барановського І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, водій ОСОБА_1 17 лютого 2024 року, о 01-39 год на автодорозі с. Білокоровичі смт. Нові Білокоровичі керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Барановський І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції не врахував відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння, поведінка була адекватною та відповідала обстановці.

Адвокат вказав, що ОСОБА_1 декілька разів зазначав, що бажає їхати до медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції попередили, що у такому випадку автомобіль залишиться на місці, а назад він буде добиратися самотужки. Також зазначив, що при водієві працівники поліції не складали направлення на огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння.

На думку адвоката, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

Одночасно адвокат Барановський І.І. просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що про оскаржувану постанову він дізнався 27 березня 2024 року під час ознайомлення із матеріалами справи, апеляційну скаргу подав 29 березня 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи адвоката щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001416 від 17 лютого 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння; копією постанови серії БАД №953560 від 17 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Олевська ЦЛ» ОМР від 17 лютого 2024 року, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився; відеозаписом.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки керування автомобілем у комендантську годину та не увімкнення світлового покажчика повороту. Після перевірки посвідчення водія у мобільному застосунку Дія, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини. На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, той відповів, що випив трохи пива. На неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер, ОСОБА_1 категорично й однозначно відмовився, але зауважив, щоб везли у лікарню. Проте на повторне питання щодо проходження огляду сказав: «Складайте без освідування, я відмовляюсь». Далі водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після оформлення процесуальних документів ОСОБА_1 ознайомлено під підпис з постановою за ч. 2 ст. 122 КУпАП та протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від керування транспортним засобом відсторонено.

Апеляційний суд звертає увагу, що складені процесуальні документи підписані ОСОБА_1 без заперечень та зауважень, на відеозаписах зафіксовано визнання водієм факту вживання алкоголю.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що він дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та від проходження в медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Доводи ж скаржника щодо відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння у зв`язку його адекватною поведінкою апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 визнав факт вживання алкоголю та намагання під час руху за кермом транспортного засобу уникнути зустрічі та спілкування із працівниками поліції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Посилання адвоката про цинічні насмішки з боку працівників поліції щодо не повернення ОСОБА_1 з медичного закладу до місця залишення його автомобіля, апеляційним судом до уваги не беруться, на думку суду, є оціночним судженням скаржника та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис працівників патрульної поліції обґрунтовано визнано районним судом належним та допустимим.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Барановському Ігорю Івановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь