ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 645/5848/23 Головуючий 1 інстанції: Сілантьєва Е.Є.
Провадження №: 33/818/610/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Сокиркіної М.С., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 02 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2023 року, приблизно 19 год. 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харків, по прт. Героїв Харкова, 246 з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 прилад ARJL 0305. Результат огляду 1,24 % проміле згідно тесту №2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину не визнав та пояснив, що 12.10.2023 року він приїхав до місця своєї роботи, до середньої школи № 72 м. Харкова. Під час свого руху, він заїхав на тротуар, на що отримав зауваження перехожих, чоловіка та жінки. Після чого припаркував автомобіль біля входу в школу. Він побачив, що перехожі викликали поліцію. Оскільки у ОСОБА_1 була запланована зустріч зі знайомим, він пішов на зустріч зі своїм приятелем, якому повинен був надати ключі від свого автомобіля. Коли він з ним зустрівся, вони разом вжили спиртні напої. Після чого, ОСОБА_1 згадав, що він забув рюкзак у машині, пішов до неї, а там вже були працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував, але нічого не пояснював працівникам поліції, оскільки останні не запитували його. З результатами Драгера він погодився. Але, протокол він не читав, вголос йому він не проголошувався і тому, він вказав у протоколі, що він погоджується з ним, але при цьому мав на увазі, що він не заперечував про своє перебування у стані алкогольного сп`яніння, але при цьому алкоголь під час керування транспортним засобом не вживав і тому у судовому засіданні просив закрити провадження по справі. Адвокат Сокиркіна М.С. підтримала клопотання ОСОБА_1 та просила закрити провадження у с справі.

На думку суду першої інстанції, факт правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №603146 від 12.10.2023 року, довідка з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія 10.05.2023 року серія НОМЕР_2 , диск з відео реєстратору - відео з АЛ 10299 ААД 603146 2б, рапортом інспектора взв. №1 роти №4 бат.№2 УПП в Харківській області ДПП с. лейтенант поліції Р. Ключко, тестом Drager Alcotest 6820 прилад ARJL 0305. Результат огляду 1,24% проміле згідно тесту №2020.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_1 винним в порушенні вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 02 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №645/5848/23 та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 02 2024 року є неповною, незаконною і необґрунтованою.

Крім того, правопорушник вказує, що доказів на доведення вини у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП недостатньо.

Додатково вказує, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а лише випив спиртні напої після того, як зупинився та вийшов із авто.

Разом з цим було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 тайого захисник Сокиркіна М.С. підтримували апеляційну скаргу в повному обсязі, вину в діях ОСОБА_1 не визнали, клопотання про поновлення процесуально строку на апеляційне оскарження підтримували.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

З метою необмеження доступу до правосуддя суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважати пропущений строк таким що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №603146 12 жовтня 2023 року, приблизно 19 год. 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харків, по пр-кту. Героїв Харкова, 246 з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 прилад ARJL 0305. Результат огляду 1,24 % проміле згідно тесту №2020.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, і його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 провину не визнав, зазначив, що припаркував автомобіль марки «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , та пішов, щоб зустрітися із приятелем племінника ОСОБА_1 , з метою передачі ключів від автомобіля та випив разом із ним. Тому виходячи із цього ОСОБА_1 вказав, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Сокиркіна М.С. підтримала позицію правопорушника ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснень правопорушника ОСОБА_1 , адже при перегляді відеозапису із бодікамери, який долучений до матеріалів справи (а.с.3), на 19 год 51 хв 30 сек правопорушник погоджується із результатом технічного приладу Drager Alcotest 6820 прилад ARJL 0305, результат огляду 1,24 % проміле згідно тесту №2020, що підтверджує факт того, що ОСОБА_1 позиціонує себе як водія та жодних пояснень щодо того, що він не керував транспортним засобом не надав.

Додатково при перегляді відеозапису вбачається підтвердження вживання спиртних напоїв правопорушником ОСОБА_1 .

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 погоджується із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №603146 про що свідчить його підпис у відповідному протоколі.

На думку суду апеляційної інстанції вина в діях правопорушника ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №603146 від 12.10.2023 року (а.с.1) ;

- відеозаписом із бодікамери (а.с.3) ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 10 2023 року (а.с.4);

- тестом Drager Alcotest 6820 прилад ARJL 0305. Результат огляду 1,24% проміле згідно тесту №2020 (а.с.5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6);

- рапортом інспектора взв. №1 роти №4 бат.№2 УПП в Харківській області ДПП с. лейтенант поліції Р. Ключко.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Додатково апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та законності пропозиції проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання правопорушника про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновиши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 02 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило