ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/79/24 Справа № 698/867/23 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Лазаренко В.В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю правопорушника ОСОБА_1 , захисника Васьковського В.А., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Полежаки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Катеринопільського райсуду Черкаської обл. від 27.12.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народи-

вся 26.01.1997 р. в с.м.т. Катеринопіль

Черкаської обл., має середню освіту,

не одружений, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 23.04.2023 р. о 9:00 год. в с.м.т. Катеринопіль по вул. Черкаській Черкаської обл. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat р/номер НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч, не увімкнув лівий покажчик повороту внаслідок чого відбулося зіткнення із автомобілем марки Volkswagen Passat р/номер НОМЕР_2 , який рухався позаду, в результаті чого були завдані матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 10.4 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановлю суду, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 23.04.2023 р. о 9:00 год. він на своєму авто їхав по вул. Черкаській в с.м.т. Катеринопіль в напрямку виїзду з селища. В його авто була пасажирка ОСОБА_3 . Перед здійсненням маневру розвороту на 180 градусів, в дозволеному місці, перед включенням лівого покажчика повороту, подивився у дзеркало заднього виду, побачив що на далекій відстані за 80-100 м позаду рухається в попутному напрямку білий автомобіль. Зрозумівши, що розворот буде безпечним, ввімкнув лівий покажчик повороту, почав зменшувати швидкість руху, зменшив швидкість практично до зупинки, не з`їжджаючи з асфальту, почав здійснювати розворот і коли автомобіль перебував на зустрічній смузі, переднє ліве колесо знаходилося на правому краю асфальтної дороги, що вела у зворотному напрямку, відчув удар в ліву частину автомобіля. В результаті зіткнення з його автомобілем, автомобіль, який рухався позаду, посунув його автомобіль по узбіччю не менше чим на 6 м та зупинився. За кермом автомобіля, який здійснив наїзд, був ОСОБА_2 , пасажиркою була його дружина, обоє були непристебнутими пасками безпеки. Водій автомобіля Volkswagen Passat р/номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , на його думку, грубо порушив вимоги п. п. 2. 3 б, 12.3, 13.1 ПДР України. Працівники поліції при складанні схеми ДТП проявили упередженість, непрофесійність, що виразилося в недокументуванні слідів просування його автомобіля автомобілем, яким керував ОСОБА_2 , що впливає на встановлення перевищення ОСОБА_2 швидкості руху. Заміри тормозного шляху проводилися невірно. Працівники поліції на місці не задокументували технічний стан автомобілів, які були учасниками ДТП, що є обов`язковим. Пояснення у нього та іншого водія брали різні поліцейські, однак його пояснення були записані зі слів ОСОБА_2 , оскільки записане поліцейським пояснення про те, що він перед розворотом включив правий покажчик повороту, прийняв праворуч для більшого радіусу розвороту і різко повернув ліворуч, в дзеркало не дивився, чи вмикав лівий покажчик повороту не пам`ятає, саме так поясняв ОСОБА_2 , що суперечить фото зробленим відразу після ДТП. Зазначає, що водій ОСОБА_2 дав неправдиві свідчення, зазначає, що перед виконанням розвороту здійснював гальмування автомобіля, в якому горіли задні фонарі гальм, чого ОСОБА_2 не міг не бачити. Крім того, тормозний шлях його автомобіля становив 17,5 м та після зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 посунув його автомобіль метрів на 6, що вказує на те, що швидкість автомобіля ОСОБА_2 була значно вища за 50 км/год, що не відповідає вимогам п. 12.3 ПДР України.

Додане до матеріалів його пояснення суперечить фото, зробленим відразу після ДТП, на зазначених знімках задокументовано що перед місцем розвороту дійсно завчасно включив покажчик лівого повороту та здійснював розворот відповідно до ПДР України.

Згідно експертного висновку від 12.06.2023 р. № СЕ-19/124-23/6258-ІТ він мав діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, а водій ОСОБА_2 мав діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, в його діях не вбачається невідповідності вимогам п. 10.4 ПДР України.

27.06.2023 р. постановою Катеринопільського райсуду Черкаської обл. матеріали справи по справі про адмінпорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 направлені керівнику Звенигородської прокуратури для встановлення наявності чи відсутності ознак кримінального правопорушення (а. пр. 34).

29.09.2023 р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження відповідно до зазначеної постанови під час розслідування кримінального провадження проведені необхідні слідчі дії, які направлені на встановленні істини та причин ДТП. Досудове розслідування не встановило осіб в діях яких наявні порушення ПДР України та наявності причино наслідкового зв`язку між порушенням ПДР водіями та їх наслідками для притягнення винних до відповідальності (а. пр. 3).

11.10.2023 р. інспектором з РПП СПД №1 Звенигородського РВП Циріком Б.І. складено повторний протокол про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 492042 стосовно ОСОБА_1 (а. пр.1), копію якого ОСОБА_1 отримав поштою 23.10.2023 р.

Наголошує, що він не порушував вимог п. 10.4 ПДР України і в його діях відсутній склад адмінправопорушення. Вважає, що повторний протокол ДПР 18 № 492042 від 11.10.2023 р. складено незаконно, оскільки раніше на нього було складено протокол ААД № 312268 від 23.04.2023 р., хоча в обох протоколах викладені одні і ті ж відомості.

Зазначає, що слідчим виділені матеріали з кримінального провадження для додаткової перевірки та притягнення до адмінвідповідальності винних осіб, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки таке виділення повинно бути проведено прокурором із зазначенням матеріалів які мають бути виділені.

Складання повторного протоколу про адмінправопорушення суперечить вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП. Такого не передбачено і у відповідності до вимог ст. 283 КПК України при закритті кримінального провадження виділення матеріалів кримінального провадження для додаткової перевірки та притягнення до адмінвідповідальності винних осіб.

Такий протокол міг бути складений у випадку, коли за фактом правопорушення спочатку порушується кримінальне провадження, але, згодом приймається рішення про закриття кримінального провадження та за наявності в діях встановленого порушника ознак адмінправопорушення, тоді адмінстягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, що відповідає ч. 7 ст. 38 КУпАП.

В даному випадку зазначені інші обставини ніж зазначено у вимогах ч. 7 ст. 38 КУпАП, тому що 23.04.2023 р. був складений первинний протокол про адмінправопорушення серії ААД № 312268, 11.07.2023 було відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке закрите 29.09.2023 р. за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, з виділенням матеріалів для додаткової перевірки та притягнення винних осіб до адмінвідповідальності, а потім, по виділеним матеріалам, складено повторний протокол про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 422042 від 11.10.2023 р., в якому зазначені одні і ті самі відомості про особу яка притягується до адмінвідповідальності, про місце, час і суть адмінправопорушення, нормативний акт який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища свідків, потерпілого та інші відомості, що не передбачено чинним КУпАП.

Вважає постанову суду необґрунтованою, винесеною на неналежних доказах, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_2 просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 10.4 ПДР України передбачає, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. Подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги та не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

ОСОБА_2 в свої поясненнях відразу після ДТП вказав, що водій Volkswagen Passat р/номер НОМЕР_1 ввімкнув правий покажчик повороту, з`їхав на обочину, а звідки різко почав рух ліворуч.

Свідчення водіїв, наявні в матеріалах справи різні, висновок експерта не спростовує їх показів, не відображає дійсної обставини та не визначає винну в ДТП особу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 змінив свої покази, але чому він дав одні покази на місці ДТП і в страховій компанії, а в суді інші покази, пояснити не зміг як і те, якщо він вважає себе невинним, то навіщо він дав ОСОБА_2 гроші в сумі 1500 грн. на лікування дружини, яка отримала тілесні ушкодження. Відповідно до механізму пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 , даний автомобіль рухався майже перпендикулярно до автомобіля ОСОБА_2 , тобто механізм пошкоджень відповідає поясненням водіїв на місці ДТП. Якби ОСОБА_1 став здійснювати поворот ліворуч з правої сторони дороги, а не з узбіччя, як він вказує на даний час, то ОСОБА_2 просто об`їхав його автомобіль з правої сторони, не здійснюючи екстреного гальмування і ніякого зіткнення не було б. Свідки в судовому засіданні фактично підтвердили винність ОСОБА_1 .

Зазначає, що судова експертиза № СЕ-19/124-23/6528 ІТ від 12.06.2023 р., яка проведена за ініціативою захисника ОСОБА_4 , обґрунтовано не прийнята судом як доказ, оскільки експертиза проведена виключно та за обставинами, зазначеними у вихідних даних адвоката, без врахування свідчень ОСОБА_1 , наданих в поясненні поліцейським при ДТП та іншого учасника ОСОБА_2 , а також обставин, встановлених судом.

Крім того, вважає доводи апеляційної скарги про незаконність постанови про закриття кримінального провадження, виділення матеріалів справи та повторного складання протоколу про адмінправопорушення безпідставними. Суддя, направляючи прокурору матеріали для вирішення питання про відсутність чи наявність кримінального правопорушення, вказував в постанові про наявність тілесних ушкоджень у потерпілих, ступніть тяжкості яких не було встановлено. В процесі розгляду кримінального провадження проведена судова медична експертиза, якою встановлено, що пасажирка отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я що й стало підставою для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, з виділенням матеріалів для притягнення винної особи до адмінвідповідальності. Оскільки первісний протокол про адмінправопорушення був складений до відкриття кримінального провадження, то працівники поліції яким було направлено виділені матеріали з кримінального провадження для притягнення винної особи до адмінвідповідальності, вимушені були скласти протокол на підставі виділених матеріалів. Що ж стосується відмови суду в задоволенні клопотання захисника про приєднання до матеріалів кольорових фотографій та відео, то відмова в задоволенні такого клопотання є правомірною, оскільки на фото відсутні час та дата, а відео зберігається лише місяць, і на час подання клопотання вже не зберіглося. Зазначає, що його поясненнями, які надані в судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , спростовуються викладеними поясненнями, про що ОСОБА_1 та його захисник були обізнані і в судовому засіданні в них питань не було. Фіксування судового засідання КУпАП не передбачене, тому відповідне усне клопотання захисника ОСОБА_4 обґрунтовано залишене без задоволення.

Зазначає, що суд першої інстанції вивчив всі матеріали справи, допитані всі заявлені свідки та постановлено законне та обґрунтоване рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення правопорушника ОСОБА_1 , його захисника Васьковського В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її по викладених в ній доводам, потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Полежаку В.В., вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, допитавши свідка ОСОБА_6 , дослідивши витребувані зі Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. матеріали кримінального провадження № 0000953 від 11.07.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги та доводи заперечень, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмінправопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 252 КУпАП, вина ОСОБА_1 підтверджена матеріалами справи про адмінправопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , 11.10.2023 р. інспектором з РПП СПД № 1 Звенигородського РВП Ціриком Б.І. складено протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 серії ДПР 18 № 492042, копію якого ОСОБА_1 отримав поштою 23.10.2023 р. (а. пр. 1).

Раніше, одразу після ДТП, 23.04.2023 р. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адмінправопорушення серії ААД № 312268 за ст. 124 КУпАП, з додатками (а. пр. 6), зазначений протокол надійшов до суду 27.04.2023 р. (а. пр. 18).

12.06.2023. за заявою адвоката Васьковського В.А. проведена авто-технічна експертиза № СЕ-19/124-23/6258-ІТ (а. пр. 30-33).

27.06.2023 р. постановою Катеринопільського райсуду Черкаської обл. матеріали справи по справі про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 направлені керівнику Звенигородської прокуратури Черкаської обл. для встановлення наявності/відсутності ознак кримінального правопорушення (а. пр. 34-35).

29.09.2023 р. слідчим Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої під час розслідування проведені необхідні слідчі дії, направлені на встановленні істини та причин ДТП. Досудове розслідування не встановило осіб, в діях яких наявні порушення ПДР України та наявності причино наслідкового зв`язку між порушенням ПДР України водіями та їх наслідками для притягнення винних до відповідальності (а. пр. 3).

Суд обґрунтовано встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопору-шення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім показів свідків та потерпілого, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:

-протоколом про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 492042 від 11.10.2023 р., зміст якого містить дані, які характеризують об`єктивну сторону складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

-копією схеми ДТП від 23.04.2023 р;

-копіями письмових пояснень учасників ДТП про обставини події надані на місці;

-висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2023 р., відповідно до яких у водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознак сп`яніння не виявлено;

-копіями фото № 1, 2, 3, 4 фототаблиці з місця ДТП, на яких зафіксовано напрямок гальмівного шляху автомобіля марки Volkswagen Passat р/номер НОМЕР_2 , місце розташування автомобілів після ДТП, механічні пошкодження автомобілів;

-фотографіями з місця ДТП;

-копією повідомлення відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Всі об`єктивні дані справи про адміністративне правопорушення, в сукупності з іншими доказами, та які містяться в матеріалах справи, були предметом дослідження суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні ним як учасником дорожнього руху п. п. 9.2, 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР України, оскільки водій порушення зазначених вимог ПДР України перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що спричинили пошкодження транспортних засобів та отримання пасажиркою ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував та співставив фактичні дані, які відображені в протоколі про адмінправопорушення, схемі ДТП, в показах учасників та свідків ДТП, з іншими доказами, а саме висновком експертизи, яка також проводилась на підставі цих фактичних даних, вихідних даних, які були встановлені під час судового розгляду та надані учасниками, та обґрунтував належним чином висновок про винуватість ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, з метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо проявлення працівниками поліції упередженості, непрофесійності, що виразилося в недокументуванні слідів просування автомобілів, що впливає на встановлення перевищення швидкості руху водієи ОСОБА_2 , проведення невірних замірів тормозного шляху, недокументування технічного стану автомобілів учасників ДТП та інших доводів, задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 та зі Звенигородського ВП ГУНП в Черкаської обл. витребував матеріали кримінального провадження № 0000953 від 11.07.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, досудове розслідування якого завершене в порядку передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та оглянуті в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції з матеріалів витребуваного кримінального провадження, встановив:

23.04.2023 р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адмінправопорушення серії ААД № 312268 за ст. 124 КУпАП, з додатками та направлено до суду першої інстанції. Зазначений протокол надійшов до суду 27.04.2023 р. 12.06.2023. за заявою захисника ОСОБА_4 проведена авто-технічна експертиза № СЕ-19/124-23/6258-ІТ.

27.06.2023 р. постановою Катеринопільського райсуду Черкаської обл. матеріали справи по справі про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 направлені керівнику Звенигородської прокуратури в Черкаській обл. для встановлення наявності/відсутності ознак кримінального правопорушення, на підставі зазначеної постанови 11.07.2023 р. внесені відомості до ЄРДР №0000953 від 11.07.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та розпочате досудове розслідування.

29.09.2023 р. слідчим Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, в порядку передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до якої під час розслідування проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на встановленні істини та причин ДТП. Досудовим розслідуванням встановлено відсутність складу злочину у вигляді обов`язкової ознаки об`єктивної сторони злочину наявності тілесних ушкоджень середньої тяжкості у потерпілого. Виділено матеріали з кримінального провадження для додаткової перевірки та притягнення до адмінвідповідальності винних осіб. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням практики ЄСПЛ слід розуміти, що провадження у справі про адміністративне правопорушення є «кримінальним» для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом першої інстанції обґрунтовано частково не прийнятий як доказ висновок експерта № СЕ-19/124-23/6258-ІТ від 12.06.2023 р., оскільки зазначений висновок складався хоча і за заявою захисника правопорушника, але без врахування всіх обставин справи, які були встановлені в судовому засіданні.

Доводи захисника ОСОБА_4 , що органом досудового розслідування невірно, не в повному обсязі проведене досудове розслідування, неправильно виділені матеріали для додаткової перевірки та притягнення до адмінвідповідальності винних осіб, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки постанова слідчого поліції про закриття кримінального провадження не оскаржувалась у встановленому законом порядку, а тому викладені і встановлені у ній факти не підлягають сумнівам.

Доводи правопорушника ОСОБА_1 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 7 ст. 38 КУпАП також не приймаються до уваги, тому що 29.09.2023 р. слідчим поліції було винесено постанову про закриття кримінального провадження з виділенням матеріалів для притягнення до адмінвідповіда-льності винних осіб, 11.10.2023 р. інспектором з РПП СПД № 1 Звенигородського РВП Циріком Б.І. складено протокол про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 492042 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд розглянув зазначений протокол з ухваленням постанови 27.12.2023 р., тобто в межах визначеного ч. 7 ст. 38 КУпАП строку.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Згідно ст. 124 КУпАП, адмінвідповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що призвели до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, об`єктивна сторона складу адмінправопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням, тобто порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; реальним настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

Підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення ПДР України, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно п. п. 1.4 та 1.5 ПДР України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок того, що ОСОБА_1 не виконав обов`язку, встановленого вимогами п. п. 9.2, 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР України, тобто, перед виконанням розвороту з узбіччя дороги не подавав сигнал покажчиками повороту завчасно до початку маневру (не менш як за 50-100 м у населеному пункті) та не переконався, що виконання розвороту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, сталося зіткнення транспортних засобів, а тому саме дії водія ОСОБА_1 є причиною дорожньо-транспортної події та саме його дії перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками, що свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого адмінправопорушення причинного зв`язку між порушенням вимог ПДР України і зазначеними наслідками.

Твердження апелянта про те, що правила дорожнього руху порушив і водій ОСОБА_2 , допустивши порушення п. 2.3б, 12.3 та 13.1 ПДР України, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки можлива наявність вини обох учасників дорожнього руху в настанні ДТП не виключає винуватості кожного з них окремо.

Крім того, доводи апеляційної скарги про допущені процесуальні порушення під час розгляду справи в суді не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції ухвалене рішення на неналежних і недопустимих доказах є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були допущені суттєві порушення вимог закону про розгляді справи про адмінправопорушення є безпідставними та спростовуються наведеними доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання в апеляційній скарзі про не проведення судом ретельного аналізу ситуації не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції і за таких обставин апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Катеринопільського райсуду Черкаської обл. від 27.12.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.