П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/2504/24

23 квітня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за участі: ОСОБА_1 , захисника Парубія М.М.,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 20240 року о 20 год 54 хв. по вул. Л. Українки у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Вказав, що керував справним транспортним засобом, не перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння та будь-яких ПДР не порушував. Його пасажиром був ОСОБА_2 . Вважає, що підстав для зупинки транспортного засобу у працівників поліції не було. Дії працівників поліції щодо проведення огляду та обшуку транспортного засобу вважає незаконними. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник Парубій М.М. просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, визнати неналежними та недопустимими доказами протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, диск з відеоматеріалами, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, направлення на проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, свідоцтво про повірку приладу, про що подав письмові клопотання.

Зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, який зазначений у протоколі. Направлення на проведення медичного огляду не складалося у час зазначений у ньому, а значно пізніше. Відомості про акт огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні у протоколі. Працівниками поліції під час складення протоколу не встановлювалась адреса проживання ОСОБА_1 , як наслідок не вірно вказано адресу, за якою він ніколи не проживав. Долучені відеоматеріали є недопустимими доказами, оскільки є копією, яка не сформована 24 січня 2024 року. Довідкою станції технічного обслуговування підтверджується справність зовнішніх світлових приладів транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Відтак, стверджує, що працівниками поліції здійснена протиправна зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з метою подальшого неправомірного складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції ОСОБА_1 не оголошувались ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі, не пропонувалось пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки.

Посилаючись на зазначенні вище порушення допущені працівниками поліції, що свідчить про неналежність усіх отриманих доказів, просив закрити провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частини 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 24 січня 2024 року о 20 год 54 хв. по вул. Л. Українки у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився.

З оглянутих судом відеоматеріалів з автореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції встановлено, що 24 січня 2024 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки документів у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. На вимогу працівників поліції, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР. Після цього, працівниками поліції неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження вказаного огляду та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 24 січня 2024 року транспортним засобом «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 останнім не заперечується та підтверджується фрагментами відео, зафіксованому на автореєстратор службового автомобіля працівників поліції.

Таким чином, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №630581 від 24 січня 2024 року;

-відеоматеріалами з автореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.01.2024 року.

Суд не приймає до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , оскільки вони не спростовують вищенаведених висновків суду та не виключають у діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.1 30 КУпАП, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції статті.

Безпідставними є твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, який зазначений у протоколі, оскільки факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується наявними у справі відеоматеріали з нагрудниках камер працівників поліції.

Сам по собі факт зазначення поліцейським медичного закладу, без його повної назви, не має значення для вирішення справи по суті та не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Чинним законодавством встановлено лише порядок проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі та не передбаченої такої можливості на місця зупинки за допомогою спеціального технічного засобу.

Суд також не приймає до уваги доводи захисника про те, що направлення на проведення медичного огляду не складалося у час зазначений у ньому, про відсутність у протоколі відомостей про акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, не вірне зазначення у протоколі адреси проживання ОСОБА_1 , як безпідставні та такі, які само по собі не виключають в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Доводи захисника про те, що долучені відеоматеріали є копією, а не оригіналом є безпідставними, оскільки захисником не надано та не зазначено жодних доводів, які б викликали сумнів у їх достовірності.

Даючи оцінку доводам сторони захисту щодо проведення працівниками поліції його огляду та обшуку автомобіля, у відсутності понятих, порушення його прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом розгляду даної справи є встановлення наявності або відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд в межах розгляду даної справи не вправі давати оцінку діям працівників поліції щодо проведення особистого огляду чи обшуку ОСОБА_1 та його автомобіля.

При цьому, у випадку, якщо ОСОБА_1 вважає, що працівниками поліції було порушено його права та свободи, оскільки останніми незаконно було проведено його обшук та обшук у його автомобілі, він вправі звернутися до правоохоронних органів з відповідними заявами та скаргами на дії працівників поліції.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень ОСОБА_1 та його захисника суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 та його захисник не навели переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як події, так і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що працівники поліції діяли в межах закону та наданих їм повноважень, а доводи сторони захисту викладені в письмових клопотаннях, суд вважає такими, що не спростовують доказів наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зібрані по справі докази є належними та допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька