Справа № 703/6061/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушеня, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу серії ВАБ № 945338 від 25 листопада 2023 року ОСОБА_1 25 листопада 2023 року близько 09 год. 45 хв. перебуваючи на своєму робочому місці в кафе барі «Геліас» що по пров. Я. Водяного, 4 в м. Сміла здійснила продаж алкоголю, а саме горілки «Українська особлива 40» на суму 100 грн., чим порушила наказ № 16 від 31 жовтня 2022 року начальника Черкаської ОВА.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.156 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у правопорушенні не визнала та просила суд закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Примак В.А. просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказав на те, що протокол складений старшим лейтенантом поліції Ігорем Поліщуком ДОП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відносно ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП України є необґрунтованим, безпідставними та таким, що складений з грубими порушенням чинного законодавства України. Зауважив суду на те, що працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 права, як для особи які притягують до адміністративної відповідальності. Крім того вказав, що протокол на місці ніхто не складав, старший лейтенант поліції Ігор Поліщук ДОП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області разом зі своїм напарником та чоловіком, який ніби то, придбав у ОСОБА_1 алкоголь ще деякий час пробули в кафе-барі «Геліос», при цьому вони не проводили вилучення цієї пляшки горілки, яку чоловік тримав постійно в руках, працівники поліції не показали ОСОБА_1 і квитанцію підтвердження того, що дійсно ОСОБА_1 продала її, не проводився і огляд речей, наприклад коштів (тому що в протоколі вказується що пляшка горілки була придбана за 100 грн. однією купюрою, а в касі коштів на той момент ще взагалі не було), також жодних процесуальних документів в присутності ОСОБА_1 не складалось. Вважає, що пояснення свідка та понятого не можуть бути доказом у справі, оскільки вони різняться між собою та між даними, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, доходжу подальшого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП, , адміністративна відповідальність наступає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

За змістом статей 252 та 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відтак, обов`язковою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема і алкогольних напоїв, у час доби, що заборонений відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей за якою ціною проводилася реалізація алкоголю, не зазначено особу, якій було реалізовано горілку. Не зафіксовано факту продажу та отримання грошей.

Також відсутні відомості щодо долучення грошових коштів, вилучених внаслідок реалізації, та їх місцезнаходження.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначено, що доказами б справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото» і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23 квітня 2019 року справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

В матеріалах справи наявні матеріали, які не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, рапорт працівника ВП № 2 Черкаського районного управління поліції Поліщука І.М. не може бути доказом, адже не доводить того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, яке їй інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що саме вона, а не інший продавець здійснив продаж горілки.

Дослідивши Протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 945338 від 25 листопада 2023 року, який складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП, вбачається, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв.

Крім того, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу), не містяться посилання на такі докази і в протоколі серії ВАБ № 945338 від 25 листопада 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місяці в кафе барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. пров. Я. Водяного, 4 в м. Сміла, здійснила продаж алкоголю, без жодного підтвердження вказаних обставин.

Жодних належних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 щодо продажу нею алкогольних виробів, горілки за вказаних у протоколі обставин, суду не надано.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що: "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)".

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу "Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Разом із тим, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З встановлених обставин суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156КУпАП, не доведена та не аргументована, докази вини останньої не є переконливими, обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293 ч. 1 п. 3, ч. 1 ст.247, 265 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. О. Прилуцький