Справа № 456/4690/23 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 33/811/284/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 01.09.2023, о 20 год 55 хв, в м.Стрий, вул.Коновальця, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E220 CDI», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат тесту 0,32‰, подія зафіксована на нагрудну боді камеру поліцейського 1349, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що при винесенні постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував доводів про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу на те, що недотримана процедура здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням драгера. Працівники поліції відмовили у проханні поміняти мундштук і пройти ще раз тест, більше того працівники поліції не зробили контрольну пробу повітря.

Зауважує, що на DVD диску містяться шість окремих файлів запису, що суперечить Інструкції, крім того відео зняті із значним часовим розривом.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рісна Ю.Б. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Згідно довідки про доставку повідомлення, 19.03.2024 року судова повістка сформована в електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 та адвоката Рісної Ю.Б. що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 3-5 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 20 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 547255 від 01.09.2023 року, складеного щодо ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 , 01.09.2023, о 20 год 55 хв, в м.Стрий, вул.Коновальця, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E220 CDI», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат тесту 0,32‰, подія зафіксована на нагрудну боді камеру поліцейського 1349, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Із дослідженого відеозапису слідує, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz E220 CDI», н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. В ході розмови у поліцейського виникає підозра про перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та надалі йому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погоджується. Результат огляду на приладі Драгер становив 0,32 %. Проте, ОСОБА_1 не погодився з вказаним результатом та виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я. В подальшому водія ОСОБА_1 доставили до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. В медичному закладі на запитання поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду.

При цьому, матеріали справи не містять документів про результати такого огляду, а саме, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп`яніння в лікарні, лікар не склав, а особи, які уповноважені на складання протоколу, до матеріалів справи такий не надали.

Більш того, на відеозаписі долученого до матеріалів справи, який триває фактично 30 секунд зафіксовано те, як ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні медичного закладу саме поліцейський пропонував пройти огляд, а не лікар, який проводить огляд. (файл 3) .

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням ст.266 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному конкретному випадку поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано в повній мірі вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку щодо необхідності проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів з подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк