Провадження № 3/161/167/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 09 січня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ,

- за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про військове адміністративне правопорушення слідує, що 09.11.2023 року після виписки з медичного закладу військовослужбовець ОСОБА_1 був скерований до військової частини НОМЕР_2 та близько 18.00 год. у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координація рухів, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності). В подальшому, ОСОБА_1 було доставлено до Волинського медичного центру терапії залежностей, де він відмовився від проходження медичного огляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином та неодноразово був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових пояснень чи заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що спрямована на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

За диспозицією ч. 1, 3 ст. 172-20 КУпАП, особа несе відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, його вина у скоєному повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення, консультативним висновком спеціаліста №407 від 09.11.2023 року та актом відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також іншими матеріалами.

Обираючи вид та розмір стягнення за вчинене правопорушення, суд враховує особу правопорушника, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, і вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати встановлюється законом.

На підставі вимог п. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП в дохід держави з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк