Номер провадження: 33/813/114/24
Номер справи місцевого суду: 496/6626/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого: судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Білика В.С., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 04.10.2023, стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 04.09.2023 о 03 год. 30 хв. в Одеській обл., Одеському р-ні, 452 км. автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса» водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «MAZDA-6», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння із показником - 1,45‰.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Білик В.С. не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції розглянув справу за відсутності та без повідомлення ОСОБА_1 , незважаючи на наявне в матеріалах справи клопотання про відкладення судового засідання, чим були порушені його права, зокрема право на захист;

- матеріали справи не містять доказів того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено уповноваженою особою Національної поліції;

- матеріали справи не містять жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 04.09.2023 ОСОБА_1 із колегою та іншими гостями святкували день народження його сина та ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Вночі ОСОБА_1 та його колегу викликали по службовій необхідності, колега був тверезий та ОСОБА_1 попросив його сісти за кермо. Приблизно о 03 год. їх зупинили працівники поліції, з якими у них виник конфлікт. Згодом, ОСОБА_1 доручив колезі свій транспортний засіб для виконання службового завдання, а сам залишився з працівниками патрульної поліції, для врегулювання конфлікту, який вирішити не вдалося, та в подальшому о 03 год. 20 хв. працівники увімкнули нагрудну відеокамеру.

Посилаючись на наведені обставини, захисник Білик В.С. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Білик В.С. не з`явилися, водночас захисник Білик В.С. направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 ..

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги захисника Білик В.С. та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №534282 від 04.09.2023 (а.с. 3);

- чек-тестом алкотестера (а.с.4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с. 4а);

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що суд 1-ої інстанції розглянув справу за відсутності та без повідомлення ОСОБА_1 , незважаючи на наявне в матеріалах справи клопотання про відкладення судового засідання, чим були порушені його права, водночас зауважує, що зазначена обставина не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, більш того, апеляційним судом були поновлені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, шляхом виклику його у судове засідання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відносно того, що матеріали справи не містять доказів того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено уповноваженою особою Національної поліції, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 255 КУпАП органи Національної поліції уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені у тому числі ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором 1 взводу 6 роти 1 батальйонна полку УПП в Одеській обл. лейтенантом поліції Стукаленком В.І. Підпис ОСОБА_2 також міститься на акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та на чек-тесті. Окрім того, зі змісту адміністративних матеріалів, які надані апеляційному суду не вбачається, що у ОСОБА_1 виникали питання відносно повноважень працівників патрульної поліції. За таких підстав, апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що протокол складено не уповноваженою особою.

Що стосується посилання захисника відносно того, що матеріали справи не містять жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до матеріалів відеофіксації ОСОБА_1 повідомив працівнику патрульної поліції про те, що він вживав алкогольні напої на дні народження сина. У подальшому, його викликали по службовій необхідності з м. Вінниця та у зв`язку з тим, що не було тверезого водія він сам сів за кермо.

Твердження захисника відносно того, що ОСОБА_1 попросив тверезого колегу сісти за кермо та приблизно о 03 год. їх зупинили працівники поліції, з якими у них виник конфлікт не гуртуються на матеріалах справи, оскільки зі змісту відеофіксації правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 зауважує, що він та його колега їдуть з дня народження та зазначає про відсутність тверезого водія у зв`язку з чим в подальшому, працівники патрульної поліції його інформують про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом та про необхідність дочекатися тверезого водія.

Посилання захисника про конфлікт ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції є голослівними та повністю спростовуються матеріалами відеофіксації правопорушення.

Отже, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Білика В.С. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Білика В.С., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 04.10.2023, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца