ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3932/23 Номер провадження 33/814/369/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Миргородського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з конфіскацією вилучених алкогольних напоїв.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 18.10.2023 близько 12 години 15 хвилин в м. Миргороді в магазині «Холодок» на території «Миргородкурорт» він здійснював торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Миргородського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не звернувши увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження його вини в інкримінованому правопорушенні.

На підтвердження своєї позиції також посилається на те, що в поясненнях він визнав лише факт наявності алкогольних напоїв, що були у нього в магазині, так як раніше була ліцензія на їх торгівлю, строк дії якої закінчився. Відтак, він не вивозив цей товар з магазину, так як планував отримати нову, чергову ліцензія на торгівлю даною категорією товару. На час відсутності ліцензії цей товар знаходився в магазині з написом: «Тимчасово не продається».

Апелянт стверджує, що він заздалегідь подав заявку на видачу нової ліцензії, яку йому контролюючі органи своєчасно не видали. Однак, це не свідчить про те, що він торгував слабоалкогольними та іншими спиртними напоями. Крім того, матеріали справи не містять доказів відпуску даних товарів покупцям, адже не було проведено контрольну закупку алкоголю, не залучилися свідки. Інших доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, зокрема відео, фотозйомки чи інших, не було долучено до матеріалів справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 18.10.2023 (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.10.2023 (а.с.2).

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися із подібним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності;

Із матеріалів справи вбачається, що у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м. Миргород господарську діяльність, яка має на меті одержання прибутку, тобто підприємницьку діяльність, здійснює суб`єкт господарювання фізична особа - підприємець ФОП ОСОБА_1 .

За таких обставин необхідною ознакою здійснення господарської діяльності, яка має на меті отримання прибутку, тобто підприємництва, в даному випадку є факт реалізації алкогольних напоїв.

Проте такого факту не зафіксовано, зокрема з досліджених апеляційним судом адміністративних матеріалів, направлених працівниками поліції до суду відносно ОСОБА_1 , вбачається, що працівниками поліції не надано до суду жодного доказу того, що у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м. Миргороді здійснювалася господарська діяльність, а саме: відсутні чеки, квитанції, ордери, розписки, інші документи фінансового характеру на придбання продукції, тощо, а також докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або особою, яка не зареєстрована як суб`єкт підприємництва, проте здійснювала підприємницьку діяльність, що підлягає ліцензуванню, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції взагалі не надано доказів того, що дії ОСОБА_1 мають ознаки підприємницької діяльності, а так само в матеріалах справи відсутні докази того, що метою здійснення ОСОБА_1 торгівлі було отримання прибутку, яка є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо того, за якою ціною здійснювалася реалізація алкогольних напоїв, та чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №023324 від 18.10.2023 року не зазначено нормативно-правовий акт, яким передбачено відповідальність за дане правопорушення; відсутні відомості щодо приналежності предметів, якими здійснювалася господарська діяльність, відповідно до їх найменування, зазначених у описі вилученого; відсутні правовстановлюючі документи щодо об`єкту нерухомого майна та/або земельної ділянки, на якій розташований магазин, в якому/на якій здійснювалася господарська діяльність (навіть не вказано точну адресу); не мається відомостей щодо того, за якою ціною здійснювалася реалізація алкогольних напоїв та чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти.

Отже, під час апеляційного перегляду матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП будь-яких допустимих та належних доказів, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, здійснював реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії з метою отримання прибутку, не встановлено.

Разом із тим, матеріалами справи, зібраними працівниками поліції, відповідно до своїх повноважень, не спростовуються пояснення ОСОБА_1 , який повідомив, що здійснював продаж алкогольних напоїв і раніше, однак на період, коли йому не продовжили ліцензію, він не вилучав товар із полиць магазину, однак поставив табличку з інформацією про те, що товар не продається.

Крім того, саме по собі вилучення алкогольної продукції не є достатньою підставою вважати закінченим склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - доведеною.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 278 КУпАП, на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи належної уваги не звернув.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даних положень Основного Закону виходить, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові районного судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для притягнення її до адміністративної відповідальності, встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний і однозначний висновок про наявність підстав для притягнення за наведених обставин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Миргородського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Вилучені у ОСОБА_1 алкогольні напої повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин