Провадження № 3/592/80/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 618984 від 07.12.2023 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП за те, що 07.12.2023 року о 15 годині 50 хвилини в м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 16, він керував транспортним засобом ГАЗ 2140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Ковпаківського відділу ДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області від 13.11.2019 року ВП № 58681120, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух , за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП (а. п. 1) .

08.01.2024 року ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення по справі про адміністративне правопорушення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться на розгляді адміністративний матеріал відносно нього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 618984 від 07.12.2023 року він ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 07.12.2023 року о 15 годині 50 хвилин він керував по вул. Білопільський шлях, 16 в м. Суми транспортним засобом ГАЗ 2410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області від 13.11.2019 року (ВП № 58681120) , чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух , за що відповідальність передбачена за ч. 3 ст. 126 КУпАП. Він, ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки на час керування транспортним засобом він не був обізнаний про відсторонення його від права керування транспортними засобами через встановлення обмеження постановою державного виконавця. Окрім того, він працює водієм, а тому наявність такого права є єдиним джерелом його доходу та забезпечує можливість сплачувати аліменти та погашати виниклу заборгованість. Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного правопорушення. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків. Ст. 71 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Вказана постанова надсилається сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Ст. 22 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Він вважає, що при наявності у справі лише протоколу про адміністративне правопорушення та копії постанови державного виконавця щодо обмеження в праві керування, за відсутності доказів щодо його обізнаності про накладене на нього стягнення та отримання ним копії постанови держаного виконавця, є явно недостатнім для доведення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Отже, будь-яких доказів того, що на момент складання протоколу він ОСОБА_1 був ознайомлений з постановою державного виконавця від 13.11.2019 року (ВП № 58681120) , в матеріалах справи немає. За таких обставин, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, він просив провадження в справі стосовно нього ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Справу просив розглядати без його участі (вхідний № 579 від 08.01.2024 року) (а. п. 9) .

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляд справи був повідомлений належним чином. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи (а. п. 7, 8) .

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки та бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що співробітниками поліції не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, прихожу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому та процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних роз умних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, беру до уваги ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2018 року у справі № 592/1608/18, провадження № 6/592/38/18, якою було відмовлено в задоволенні подання старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області Толок Наталії Анатоліївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Ухвала набрала законної сили 20.03.2018 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72249770) (а. п. 14, 15) .

Верховний Суд в п. 39 своєї постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18 зробив наступний висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков