Дата документу 20.03.2024Справа № 554/1665/24
Провадження № 3/554/611/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Троцька А.І., при секретарі - Гуренко Д.В., за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м.Полтави протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2024 року серії ВАД №369220 слідує, що 04 лютого 2024 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2024 року серії ВАД №369166 слідує, що 07 лютого 2024 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого сина ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: неодноразово ставив у куток, кричав, поводив себе неадекватно, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, вказував, що ввечері 04.02.2024 року він перебував у легкому стані алкогольного сп`яніння, посварився з дружиною, оскільки вона не хотіла вступати з ним у статеві стосунки. Це була словесна перепалка, нецензурну лайку не вживає. 07.02.2024 року він також перебував у легкому стані алкогольного сп`яніння. Він грався з сином, який під час гри зламав іграшку, тому він поставив його у куток подумати над своєю поведінкою. Він трішки постояв і заспокоївся, вони продовжили гратись. Коли зайшла теща дитина плакала, бо сумувала за мамою. Просив закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вони в шлюбі близько 4 років. Останнім часом чоловік зловживає алкогольними напоями. 04.02.2024 року вони посварились через поїздку і вибір вагону, була словесна перепалка. 07.02.2024 року їй зателефонувала мама та повідомила, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно відносно сина, який почав плакати та кричати. Вона приїхала додому, але чоловік їй не відчиняв двері. Чоловік постійно здійснює психологічне насилля в сім`ї.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п.1, п.13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, подружжя, діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими.

Матеріали справи містять рапорт, про те, що 04.02.2024 року о 21.10 год. надійшло повідомлення на 102, що за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно. Заявник ОСОБА_2 .

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 04.02.2024 року та довгий час до цього її чоловік ОСОБА_1 постійно вчиняє домашнє насильство психологічного характеру. 04.02.2024 року він, після вживання алкогольних напоїв, почав погрожувати викинути її, її маму на вулицю. Лоявся на неї нецензурною лайкою, забирав дитину до їншої кімнати. Не давав можливості покупати і покласти спати дитину.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 07.02.2024 року близько 18.00 год. її чоловік ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно сина ОСОБА_3 , внаслідок чого останній почав блювати.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що 07.02.2024 року близько 18.00 год. її зять ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно її онука ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через поламану іграшку намагався поставити дитину в куток, схопив за ногу, перевернув та відніс у куток. Внаслідок чого онук рознервувався, плакав, кричав та почав блювати. Коли остання викликала доньку ОСОБА_2 з роботи, то ОСОБА_1 не відчиняв їй двері.

В письмових поясненнях від 07.02.2024 року ОСОБА_1 заперечує вчинення ним домашнього насильства. Зазначає, що конфлікт спровокований його тещею ОСОБА_4 .

Разом із тим, при оцінці ризиків вчинення домашнього насильства за поясненнями постраждалої особи, поліцейським при заповнені відповідних форм зазначено, що кривдник зловживає алкогольними напоями, поведінка кривдника впливає на безпеку постраждалої особи та дитини, постраждала особа та дитина економічно залежні від кривдника.

Всі докази, надані суду, у своїй сукупності свідчать про той факт, що дії ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства носять стійкий характер і створюють у потерпілої та малолітнього сина стан напруги, нервозності, необхідності вжиття заходів до самозахисту чи інших заходів самозбереження, у тому числі, емоційного здоров`я.

Той факт, що сторони цих відносин проживають в одній квартирі посилює стан психологічної напруги та вимушеної залежності кривдника.

У аб`юзивних стосунках часто спостерігається цикл насильства, протягом якого чергуються зростання напруги, вчинення насильства та період примирення і спокою. Потерпілі можуть бути втягнуті в пастку цього циклу ізоляцією для сприяння насильству, насильницькою владою та контролем, травматичною прив`язаністю до кривдників, суспільним схваленням насильства, нестачею фінансових ресурсів, страхом (залякуванням), соромом (звинуваченням жертви) та прагненням захистити дітей.

Кривдники чинять домашнє насильство, коли вірять, що насильство є дозволеним, прийнятним, узаконеним чи про нього не буде повідомлено. Такі уявлення спричинюють міжпоколінні цикли насильства серед дітей чи інших людей, котрі відчувають, що таке насильство є прийнятним, виправданим і на нього дивляться крізь пальці. Багато людей не усвідомлюють себе як кривдників чи жертв, розглядаючи свої досвіди насильства як «сімейні конфлікти, що вийшли з-під контролю».

Наслідки домашнього насильства для потерпілих варіюються від фізичної інвалідизації, хронічних проблем зі здоров`ям, важких психічних порушень до фінансової скрути та нездатності будувати здорові стосунки. Діти, що живуть у домівках з насильством, з раннього віку виявляють психологічні проблеми, такі як ухильність, надчутливість до загроз, неконтрольована агресія, що призводять до вторинної травматизації.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, обставини вчинення правопорушення повністю підтверджуються матеріалами справи, в їх сукупності, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями, рапортом, протоколами прийняття заяв, формами оцінки ризиків.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вбачає у діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заперечення ОСОБА_1 суд вважає своєрідним способом захисту, які повністю спростовані дослідженими доказами та розцінюються судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП судом не встановлено.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дані про особу правопорушника, тяжкість вчинених правопорушень та обставини їх вчинення, виходячи з форми вини вчинення правопорушень, вважаю за необхідне застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 33, 40, ч. 1 ст. 173-2, 221, 251, 268, 283-284, КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 10 діб.

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2024 року.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави А.І.Троцька