Справа № 376/2503/22 суддя в І-й інстанції Віговський С.І.
Провадження № 33/824/1933/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2022 року серії ДПР18 №178539 17 листопада 2022 року о 16 годині 20 хвилин по автодорозі Т1013, с. Пищики, Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - легковим автомобілем «ЗАЗ 110307-40», реєстраційний номер - « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 02 коп.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що з оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, місцевий суд дійшов на підставі досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, які в судовому засіданні не були допитані. Крім цього, встановлення ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції є чисто суб`єктивною думкою кожного працівника поліції і підтвердження таких ознак повинно засвідчуватись підписами свідків і достовірним висновком лікаря, а не сумнівним. Суд неповно дослідив обставини справи, та, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, повинен був прийти до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та вказує про те, що постанова суду не була йому вручена, тому що він не був присутнім в судовому засіданні, та належним чином повідомлений, також на його адресу нічого не приходило, оскільки працівники поліції вказали не ту адресу.

Будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції ні ОСОБА_1 ні його захисник Голуб С.А. в судове засідання не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, захисника ОСОБА_1 адвоката Голуб С.А. було повідомлено про час та місце розгляду справи апеляційним судом на номер телефону, вказаний в апеляційній скарзі, а саме: НОМЕР_2 , шляхом направлення їй телефонограми 08 квітня 2024 року.

Крім того, на прохання захисника ОСОБА_1 було направлено судові повістку на зазначену в апеляційній скарзі поштову адресу.

При цьому, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, ні ОСОБА_1 ні його захисник Голуб С.А. в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки до судового засідання не повідомили. Посилання захисника Голуб С.А. на зайнятість в іншому судовому засіданні не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього адвокат не надала. Крім того, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 без повістки може бути затримано на блок-пості не є поважною причиною не явки до судового засідання, за умови обізнаності про час та дату розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості приймати участь в судовому засідання за допомогою відеоконференцзв`язку.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Голуб С.А. за наявними матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2022 року винесено постанову Сквирського районного суду Київської області. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови було 26 грудня 2022 року. При цьому, апеляційна скарга подана лише 12 березня 2023 року, тобто з пропуском строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи місцевим судом 16 грудня 2022 року. Зазначене підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, яке містить особистий підпис ОСОБА_1 .

При цьому, будучи повідомленим про час та дату розгляду справи ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про причини неявки місцевий суд не повідомив. Крім того, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про час та дату розгляду справи не був позбавлений можливості дізнатися про хід відомого йому судового провадження та наслідки розгляду справи.

В ухвалі від 17 листопада 2022 року у справі №560/5541/20 Верховний Суд зробив наступні висновки:

«У рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Рада суддів України неодноразово (востаннє рішенням № 26 від 06.08.2022) закликала суди та учасників процесу використовувати більш ощадливі методи роботи, користуватися перевагами дистанційного та електронного судочинства. В умовах війни кожна заощаджена гривня - вклад у перемогу. Це вже питання не лише грошей, а й національної безпеки.

Суди, які виконуючи рекомендації Ради суддів України, в умовах відсутності фінансування добросовісно застосовують альтернативні способи комунікації, запропоновані учасниками справи, не можуть вважатися такими, що діють неправомірно.

Презумпція обізнаності покладає на учасника справи обов`язок довести незнання про повідомлення, надіслане судом. Слід виходити з принципу порядності працівників суду. Перебуваючи під присягою державного службовця, розуміючи кримінально-правові наслідки підробки, не має підстав вважати, що вони можуть фальшувати докази повідомлення.

То ж коли працівник суду передає телефонограму і фіксує це відповідним документом, недостатньо заперечити її отримання. Коли надсилає листа на електронну пошту чи телефон учасника (sms чи у месенджер), недостатньо сказати «Я його не читав!» Щоб спростувати презумпцію обізнаності, учасник повинен надати відповідні докази «незнання».

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 вказує, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 14 березня 2023 року після звернення захисника до місцевого суду.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апелянт не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

В даному випадку, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, оскільки був обізнаний з датою розгляду справи. Однак, ОСОБА_1 цього не зробив та не надав суду апеляційної інстанції доказів того, що звертався до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що йому її не видали з будь-яких причин.

За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду не поважними, а, відтак, апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику у відповідності до приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв