Справа № 345/160/24
Провадження № 33/4808/462/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Сурмачевського А.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням штрафу 17 000 грн. і позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 30.12.2023 о 14.58 год. на автодорозі Н-10, Калуський район, м.Калуш, 67 км керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Е200» НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте у медичному закладі, що знаходиться за адресою м.Калуш, вул. Медична, 6 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення процесуального та матеріального права. Зазначає, що судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства і справа щодо нього належить до такої категорії проваджень. Вказує, що від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, однак здати біоматеріал сечу не зміг через фізіологічні потреби і пропонував взяти в нього інший біоматеріал кров, на що йому було відмовлено та розцінено це як відмова від проходження огляду, що вважає порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме п.12. тому вважає, що проведений огляд слід визнати недійсним. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

Апеляційний розгляд справи проведено без ОСОБА_1 за клопотанням його захисника через його хворобу.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення захисника про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд не може спростувати доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Суд не перевірив дані про вручення чи невручення ОСОБА_1 копії протоколу, що залишає сумнів у пред`явленні йому адміністративного обвинувачення у цій справі відповідно до положень ст. 254 КУпАП.

Сумнівними є вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , які стали підставою для проходження ним огляду. Захисник їх заперечує зі слів ОСОБА_1 . Вказані сумніви узгоджуються з даними відеозапису події. Всі сумніви згідно ст.. 62 Конституції України апеляційний суд зобов`язаний трактувати на користь водія.

Доводи апелянта про недоведеність відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в розумінні ст. 130 КУпАП слід визнати обґрунтованими.

Згідно р.3 п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. А п.13 цієї Інструкції вказує, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак з фізіологічних причин не міг здати біоматеріал сечу і був готовий до здачі будь-якого іншого біоматеріалу, в тому числі крові. Тому висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння слід визнати неправомірним, оскільки лікарем не виконано п.13 р.3 вищевказаної Інструкції.

Таким чином слід визнати, що за вказаних обставин ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від медогляду в розумінні ст. 130 КУпАП, він його відтерміновував до проведення йому забору крові. Така позиція водія неправомірно розцінена як відмова від медогляду.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Посилання суду на письмові пояснення свідків, без їх допиту в судовому засіданні є недопустимими доказами, оскільки це є порушенням правового принципу безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький