Справа № 211/4659/22
Провадження № 3/211/179/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 січня 2024 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КпАП,-

ВСТАНОВИВ :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 395835 від 14.11.2022 року водій ОСОБА_1 21.10.2022 року о 11 год. 01 хв., керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, 20, в стані наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі КП «КБЛНПД`ДОР» у лікаря нарколога та згідно висновку 3220 від 24.10.2022 року водій перебував в стані марихуанового сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, в ході розгляду справи, його представник адвокат Новак А.М. надав письмове заперечення, де просив провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Згідно вимог Закону України, суд розглядає справу в межах тих матеріалів які направлені до суду, дослідивши які, суд зробив певні висновки.

Під час розгляду справи судом проглянуто диск з відеозаписом, який доданий до матеріалів справи в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, який в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, не є повним, безперервним та послідовним, а тому такий доказ вини ОСОБА_1 суд визнає недопустимим, оскільки такий отриманий з порушенням вимог закону.

Згідно із п.п. 4, 5 Розділу П Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 р. № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відсутність безперервного відеозапису з визначеного Інструкцією № 1026 технічного пристрою ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення.

Суд враховує концепцію ЄСПЛ «Плоди отруйного дерева» (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини») а саме, що якщо первісний доказ отримано з порушенням, то і наступні докази, отримані на підставі цього доказу є недопустимими, в даному випадку первісним доказом є правомірність зупинки автомобіля, і дані дії вчинені з порушенням, що тягне за собою відповідні наслідки.

Так в протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, а отже такий відеозапис у відповідності до позиції висловленої Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також у протоколі, у графі «до протоколу додаються» не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, а в загальному вказано « відеозапис з бодікамери», відсутність таких даних робить результати такої фіксації недопустимими (висновки ВС/КАС справа № 428/2769/17 від 24.01.2019, справа №524/5536/17, від 15.11.18).

Так з доданого відеозапису вбачається, що причиною зупинки водія ОСОБА_1 є порушення правил дорожнього руху, а саме п. 8.7.3 «е».

Проте на доданому відеозаписі не зафіксовано таких обставин та матеріали справи не містять відомостей про притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР України, які були підставою для його зупинки.

Законом України Про національну поліцію чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1 ст.35).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 працівником поліції повинно бути задокументовано та доведено факт порушення водієм ПДР України, а саме повинен бути складений протокол про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР України, що є причиною зупинки транспортного засобу, перед прийняттям постанови або притягненням до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Крім того додані до протоколу докази взагалі не містять відомостей, щодо ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейськими у ОСОБА_1 , що стало підставою для висування йому вимоги пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити чи дійсно у ОСОБА_1 були наявні якісь ознаки наркотичного сп`яніння. На доданому відео, виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не зафіксовано, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, свідки не залучались.

Тим більше на доданому відеозаписі не зафіксовано обставини висування поліцейськими ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, зокрема КП «КБЛНПД`ДОР згоду останнього, складання та вручення йому направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, а також послідуюче проходження медичного огляду у зазначеній медичній установі, що в свою чергу спростовує доказове значення наявного у матеріалах справи висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3220 від 24.10.2022 року. За вказаних обставин даний висновок не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ, який не викликає сумнів у своєї достовірності, щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Також суд звертає увагу, що згідно вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності..

Отже, слід вважати, що після виявлення у водія будь-якого з видів стану сп`яніння, відносно останнього не пізніше двадцяти чотирьох годин повинен бути складний відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено.

Вказане також знаходить своє підтвердження у вимогах пункту 20 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, відповідно до положень якого, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинен бути складений в усіх випадках безпосередньо після огляду особи з наступним вручення відповідних копії поліцейському та оглянутій особі, а тому вважається безпідставним зволікання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі підтвердження стану сп`яніння у особи, яка підлягала обстеженню. Такий протокол повинен бути відразу складений поліцейським відносно водія і в разі необхідності останній повинен бути відсторонений від керування транспортним засобом.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 395835 від 14 листопада 2023 року відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стало порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, встановленого за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок № 3220 від 24 жовтня 2022 року).

Як було зазначено вище, інкриміноване за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 діяння мало місце 21 жовтня 2022 року о 11 годині 01 хвилин та було підтверджено 24.10.2022 року о 12-10 год., коли був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3220, яким підтверджено стан сп`яніння водія під час керування ним транспортного засобу. Даний висновок ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області отримано 07.11.2022 року, при цьому протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено значно пізніше 14 листопада 2023 року о 08 годині 22 хвилин, що в свою чергу також тягне за собою недопустимість такого протоколу, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко