Справа № 571/70/24
Провадження № 3/571/101/2024

П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в особі судді Комзюк А.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопоушення Серія ВАВ №938725 від 02.01.2024: "01 січня 2024 року о 18 год. 30 хв. за місцем проживання АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , що виразилося в образах в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю".

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується його заявою та відеозаписом. Заяв та клопотань до суду не надходило.

За приписами ч.2 ст.277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП розглядаються протягом доби.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи правопорушника, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП при розгляді справ, передбачених ст.173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - домашнє насильство може буде вчинено лише у сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Під домашнім насильством психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом із дітьми та дружиною. За місцем проживання ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. Заяв та скарг від жителів сільської ради не поступало. Веде активний спосіб життя, завжди життєрадісний та відкритий до спілкування, що підтверджується характеристикою сільської ради.

Також з письмових пояснень ОСОБА_1 , його дочки ОСОБА_2 та дружини ОСОБА_3 встановлено, що 02.01.2024 ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння закрився у будинку та заснув, у зв`язку із чим дочка звернулася на лінію 102.

Поряд з цим, матеріали справи не містить відомостей у підтвердження того, що 02 січня 2024 року мало місце умисного вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , в результаті чого могла бути заподіяна шкода психічному зборов`ю останньої.

За вказаних обставин, рапорт чергового ОВС Смика від 01.01.2024 про повідомлення ОСОБА_2 на лінію 102, суд не приймає до уваги як доказ вчинення адміністратиного правопорушення.

За приписами ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів та належного оформлення матеріалу до суду покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 173-2, п. ч.1 ст.247, ст. ст.283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А.Ф.Комзюк