Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/26/24

Провадження № 33/4815/269/24

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кальки Я.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Кальки Я.З. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З постанови суду слідує, що 18 грудня 2023 року о 11 год. 41 хв. на вул. Зеленій, 16 в с. В.Житин, Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук). За вказаних обставин водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відповідно до встановленого порядку.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що згідно ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В поданій апеляційній скарзі захисник Калька Я.З. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.Вважає, що наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді відмови від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 багато разів пропонував взяти в нього альтернативні види біологічного середовища, відмінного від сечі і неодноразово наголошував на фізіологічних особливостях його організму в контексті того, що саме сечу він в той момент здати не може, однак ані поліцейським, ані працівниками медичного закладу йому не пропонувалось здати кров, як біологічне середовище для визначення наявності чи відсутності стану наркотичного сп`яніння.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Кальки Я.З. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився (а.с.2);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови (ухиляння) ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл 0050В час 04:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування, а пропонував взяти в нього альтернативні види біологічного середовища, відмінного від сечі і неодноразово наголошував на фізіологічних особливостях його організму в контексті того, що саме сечу він в той момент здати не може, оскільки в матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано, що поведінка та дії ОСОБА_1 були спрямовані на штучне створення умов, за яких у медичному закладі не можливо провести огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Позиція, яка була викладена ОСОБА_1 у медичному закладі про те, що саме він має визначати порядок відібрання біологічних зразків (в т.ч. вид такого зразку для проведення експертизи) є помилковою та такою, що суперечить положенням нормативно-правових актів та вимог Закону, якими хоча й передбачено різні види процедур відібрання біологічних зразків, однак не передбачено, що саме водій, який направлений для огляду поліцейським, обирає той чи інший вид біологічного зразку для здачі на його дослідження.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Кальки Я.З. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович