Справа №: 145/1945/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тиврівського районного суду Вінницької області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 053467 від 01.11.2023, ОСОБА_1 01.11.2023 о 19:37 год., по вул. Тиверська, смт. Тиврів, Вінницька область, керував транспортним засобом «ВАЗ 210700-20» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.12.2023, клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області задоволено та зазначені матеріали 09.01.2024 надійшли на адресу суду, для розгляду.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 278 КУпАП орган чи посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: у частині другій статті 276 слова та цифри «частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130» виключено.

Тобто, справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена, зокрема ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглядаються лише за місцем їх вчинення, а тому посилання в постанові Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.12.2023, на ч. 2 ст. 276 КУпАП, щодо розгляду зазначеного адміністративного матеріалу за місцем проживання порушника, є безпідставним.

З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 053467 від 01.11.2023 вбачається, що правопорушення вчинено по вул. Тиверська, смт. Тиврів, Вінницька область, що не відноситься територіально до підсудності Тульчинського районного суду Вінницької області.

При цьому, відповідно до змісту ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, що і виконано начальником СПД № 1 Вінницького РУП ВП № 2 ГУНП у Вінницькій області та направлено зазначену справу до Тиврівського районного суду Вінницької області, для розгляду.

Разом з тим, питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано чинними нормами КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 (2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права.

Отже, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності даного адміністративного матеріалу необхідно застосувати відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною 1 статті 34 КПК України, визначено вичерпний перелік підстав для передачі справи з одного суду до іншого, а саме кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Абзацом 2 частини 1 статті 34 КПК України, крім того, визначено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Частиною 2 статті 34 КПК України, визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого, зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

З наведеного вбачається, що а ні КУпАП, а ні КПК України, не передбачено можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

При цьому, Тиврівський районний суд Вінницької області знаходиться на території юрисдикції Вінницького апеляційного суду, а тому з урахуванням положень ч. 2 ст. 34 КПК України, свідчить про те, що вирішення питання про передачу справи між судами входить до його компетенції.

З наведеного вбачається, що суддя Тиврівського районного суду Вінницької області при винесенні постанови від 19.12.2023, про передачу справи про адміністративне правопорушення до Тульчинського районного суду Вінницької області, фактично виконав функції Вінницького апеляційного суду.

З врахуванням зазначеного, у відповідності ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, а також з метою своєчасно, всебічно, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності із законом, вважаю, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно повернути до Тиврівського районного суду Вінницької області

На підставі викладеного, керуючись ст. 276, 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 145/1945/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,повернути до Тиврівського районного суду Вінницької області, для розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: