Провадження № 33/801/212/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП,-

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, врахувавши ч. 2 ст. 36 КУпАП застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

В постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №432953 від 21.12.2023 року встановлено, що 21.12.2023 о 11:37 в м. Вінниця по вул. П. Алепського,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, звужені зіниці очей, від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився за місцем зупини, що фіксувалось на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №432952 від 21.12.2023 року встановлено, що 21.12.2023 о 11:37 в м. Вінниця по вул. П. Алепського,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A5» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження по справі. З рішенням міського суду не погоджується, так як вважає, що останнє є необґрунтованим та помилковим. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодного доказу вчинення ним дій, зазначених в протоколі.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав викладене в апеляційній скарзі. Та надав додаткові пояснення, щодо обставин, які призвели до порушення термінів передбачених ч. 4 ст. 266 КУпАП, при отримання довідки з КПН «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» від 21.12.2023 №3156 про проходження ним освідування.

ОСОБА_1 зазначив, що направлення працівниками поліції йому не було вручено, після складання адміністративних протоколів він півтори години очікував евакуатор. Після транспортування пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 по самозверненню звернувся до КПН «ЦТЗ «Соціотерапія» о 15.00 год. Для проходження огляду протягом 40 хвилин пив воду, через 40 хвилин викликали працівника поліції який прибув через 20 хвилин, після чого йому зробили тести на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/2758.

Зокрема, в пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У даному випадку працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному КУпАП та підзаконними актами порядку.

В матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП ВОНД «Соціотерапія» від 21.12.2023 року, 12год.55, в якому вказано, що в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби виявлені ознаки сп`яніння: блідість обличчя, звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук (а.с. 4).

Однак протокол про адміністративне правопорушення складено 21.12.2023 року о 13.31 год.

Доказів, що направлення було вручено ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

У цей же день 21.12.2023 року ОСОБА_1 самостійно звернувся в Комунальне некомерційне підприємство «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради де пройшов медичний огляд за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин у лікаря ОСОБА_2 .

Згідно висновку медичного огляду від 21.12.2023 року складеного о 16 год. 58 хв. встановлено, що гр. ОСОБА_1 тверезий. Лабораторне дослідження алкотест 6820- - 0,00 %. Аналіз сечі на мультитесті негативно (а.с. 18).

Такі дії ОСОБА_1 (добровільна згода поїхати до медичного закладу для проходження огляду, написання заяви, проходження огляду) в сукупності ставлять під сумнів доведеність його вини у тому, що він відмовився пройти медичний огляду для встановлення стану сп`яніння чи його відсутності у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, а тому дійшов неправильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що факти, викладені в протоколі, зокрема, щодо вчинення правопорушення не підтверджуються жодними достовірними доказами, а відтак, протокол не може являтись доказом у ОСОБА_3 наявності події і складу адмінправопорушення за ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Подія, яка є предметом розгляду цієї справи сталася 21 січня 2023 року про що зазначено в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №432953 від 21.12.2023 року, серії ААД №432952 від 21.12.2023 року

Відтак строк накладення адміністративного стягнення закінчився 21 березня 2024року, тому з урахуванням правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду від 11.07.2018 року у справі № 308/8763/15-а, апеляційний суд не може вдаватися до оцінки доказів та з`ясовування винуватості чи відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд виснує про наявність підстав для її задоволення: постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року слід скасувати, а провадження у справі закрити з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрити на підставі частини 2 статті 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин