П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, непрацюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 978936 від 14.10.2023 року: 14.10.2023 близько 13:00 год. ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим не мала можливості виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 в судове засідання, суддя також звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, з якою відкладення розгляду має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію було висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» та «Карнаушенко проти України.»

Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 достеменно знала про розгляд справи відносно неї Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, не цікавилась про її хід, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталась, а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 978936 від 14.10.2023 року, рапорт помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Барімської Є.О. від 14.10.2023, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.10.2023, рапорт інспектора СЮПВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`ї Осипової, суддя дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується те, що остання 14.10.2023 року близько 13:00 години не мала можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню свого сина, оскільки ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи було додано рапорт помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Барімської Є.О. від 14.10.2023, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.10.2023, рапорт інспектора СЮПВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`ї Осипової.

З рапорта помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Барімської Є.О. від 14.10.2023 вбачається, що 14.10.2023 о 13:00 год. ОСОБА_1 здійснила виклик на спецлінію «102» у зв`язку з тим, що чоловік ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника.

В письмових поясненнях від 14.10.2023 року ОСОБА_1 вказала, що 14.10.2023 додому прийшов її чоловік ОСОБА_3 , котрий вчинив бійку з їхнім сином, у зв`язку з чим ОСОБА_1 викликала працівників поліції.

З рапорта інспектора СЮПВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`ї Осипової слідує, що 14.10.2023 працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим остання не мала можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина.

Враховуючи вищевикладене суддя зазначає, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорта інспектора СЮПВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`ї Осипової матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід вказати, що поліцейська Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`я Осипова, якою було складено й сам протокол про адміністративне правопорушення, є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а отже, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, тому рапорт інспектора СЮПВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Дар`ї Осипової у розумінні ст. 251 КУпАП не може вважатися належним і допустимим доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, при цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності інших доказів, котрі підтверджують обставини вказані у протоколі, не може бути достатнім на підтвердження винуватості особи.

Таким чином, суддя констатує, що переконливих даних про те, що 14.10.2023 року ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина матеріали справи не містять, при цьому у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП відносно неї слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.184, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ