П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Стасьо К.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Закарпатські області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №099912 від 14.10.2023 року, вбачається, що 13.10.2023 року о 23 год. 45 хв. в с. Минай, пров. Парковий, 1, водій ОСОБА_1 , керував ТЗ Kia Magentis НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком лікаря №2094 від 14.10.2023, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7935244 від 14.10.2023; відеозапис з боді-камери поліцейського; розписка про залишення транспортного засобу; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2023 №2094.

20.11.2023 від представника ОСОБА_1 адвоката Стасьо К.М., надійшли письмові пояснення, у яких вказано на те, що ОСОБА_1 , вину у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки він не керував транспортним засобом. Як вказано у письмових поясненнях, він не заперечує що у вказаний у протоколі дату та час перерубував на подвір`ї біля будинку у якому проживає, та чекав дружину. Зазначає, що до нього підійшли працівники поліції та повідомили про те, що він нібито здійснював рух на транспортному засобі. Разом із тим, зауважує, що його транспортний засіб був припаркований у іншому кінці двору на стоянці. На його заперечення щодо причетності до правопорушення працівники поліції не реагували та розпочали процедуру його освідчення на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

У письмових поясненнях вказано на те, що змісту вести діалог із працівниками поліції не було, та ОСОБА_1 , був вимушений погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, оскільки працівник поліції не приймав його жодних аргументів та наполягав на тому, що протокол відносно нього у будь якому випадку буде складено навіть з врахуванням його відмови від проходження огляду. А тому для уникнення конфліктної ситуації з працівниками поліції він не вів діалогу та пройшов освідчення.

При цьому у поясненнях вказано на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.10.2023 ААД № 099912, у порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, не зазначено про долучення до такого матеріалів відеозапису.

Адвокат зазначає, що із наявних матеріалів відеозапису, вбачається, що 13.10.2023 о 22 год. 45 хв. працівниками поліції здійснюється фіксація руху автомобіля темного кольору, марку автомобіля та номерний знак ідентифікувати не можливо. Таким чином, не надається можливим встановити, що мала місце зупинка транспортного засобу КІА Magentis, д.н.з. НОМЕР_1 .

Має місце невідповідність фабули правопорушення викладеної у протоколі обставинам з відеозапису, оскільки згідно протоколу ОСОБА_1 керував транспортним засобом 13.10.2023 о 23 годині 45 хвилин, (дата та час вчинення правопорушення), а на відеозаписі, який надано органом що ініціював складення протоколу, як доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 , зафіксовано рух транспортного засобу о 22 годині 45 хвилин.

Адвокат вважає, що відеозапис, який долучено до протоколу працівниками патрульної поліції, не підтверджує факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки на доданих відеозаписах не зафіксовано руху транспортного засобу КІА Magentis, д.н.з. НОМЕР_1 , а також відсутні будь-які інші ознаки на підставі яких можна було об`єктивно встановити, що вказаний автомобіль рухався чи що його двигун було заведено (увімкнення задніх ходових або габаритних вогнів, візуальна наявність вихлопних газів тощо). Також, відеозаписом не підтверджено факту, що ОСОБА_1 знаходився на водійському сидінні автомобіля, чи навіть поруч з транспортним засобом.

Таким чином, вказаний відеозапис не є належним та допустимим доказом, який підтверджує обставини викладені в фабулі протоколу. У поясненнях вказано на те, що оскільки ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу КІА Magentis, д.н.з. НОМЕР_1 , за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення і, відповідно, не може нести адміністративну відповідальність оскільки він автомобілем не керував, водієм не був, а тому і не повинен бути притягнутим до відповідальності.

Адвокат звертає увагу на те, що у подальшому, відеозапис з боді камер продовжується о 00 год 17 хв, тобто через одну годину 32 хвилини, після того, як ніби то працівниками поліції зафіксовано рух автомобіля, та починається з того, що особі ОСОБА_1 , працівник поліції, зазначивши що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, або в закладі охорони здоров`я, при цьому вказуючи, що відмова від такого проходження автоматично признається як керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, що має наслідком складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис у період часу, зафіксований на відеозаписі 13.10.2023 «22:45», по 14.10.2023 «00:17» відсутній. Вказані події розгортаються біля автомобіля працівників поліції за адресою місця проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Як вбачається з цього ж відеозапису, працівником поліції жодних ознак, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану не вказується.

Враховуючи наведене, а також відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адвокат просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На запит суду за клопотанням сторони захисту із ОСОБА_2 та МЗ Закарпатської облради надійшов акт на підставі якого було складено медичний висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2094 від 14.10.2023 року.

У судовому засіданні від 07.02.2024 ОСОБА_1 , повідомив, що поліцейські підійшли до нього саме в цей час коли він перебував у дворі біля будинку у якому він проживає, коли він чекав на дружину. Поліцейські на його пояснення про те, що він не керував автомобілем не реагували, натомість запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Разом із тим, вони наголосили, що в разі його відмови від проходження огляду на нього буду все одно складено протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 , зазначив, що виясняти щось із поліцейськими чи конфліктувати він не хотів, і саме тому погодився пройти огляд у лікаря нарколога.

Разом із тим у судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив, що не заперечує що вживав алкогольні напої, однак сідати за кермо він не мав наміру, та після вживання спиртних напоїв авто не керував.

У судовому засіданні від 27.02.2023 у якості свідка був допитаний ОСОБА_3 , поліцейський яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Так поліцейський повідомив, що була зупинена машина. Щодо часу зареєстрованому на відео зазначив, що реєстратор був на одну годину раніше. Зазначає, що був висновок про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, за результатами проходження огляду у лікаря-нарколога. Поліцейський зазначив, що окрім як відео з реєстратору в тій якості яке є, інших доказів керування ОСОБА_1 автомобілем немає.

Працівник поліції зазначив що не міг проїхати далі оскільки при в`їзді у двір був шлагбаум.

Також у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту була допитана у якості свідка ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 , яка повідомила що вона у вказаний у протоколі день була на корпоративі. Попросила, щоб її відвезли додому хлопці, з роботи, а чоловіка просила щоб він вийшов їй на зустріч. Він зустрів її у дворі будинку, вона зайшла у під`їзд, а він залишився у дворі, оскільки там були якісь хлопці, які їй не були знайомі, схожі на працівників поліції. ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував, автомобіля поруч не було, навіть де було припарковано авто вона не бачила, так як двір досить великий. Потім чоловік їй сказав, що їздив здавати тести в наркодиспацер. Разом із тим, казав їй що не їздив за кермом, уже був внизу коли до нього підійшли поліцейські.

22.03.2024 від адвоката Стасьо К.М., надійшли додаткові пояснення, у яких вказано на те, що у процесі розгляду справи, у судовому засіданні, було досліджено вказані відеоматеріали фіксації правопорушення. З таких вбачається, що 13.10.2023 о 22 год. 45 хв. працівниками поліції здійснюється фіксація руху автомобіля темного кольору. Однак, марку автомобіля та номерний знак згідно долученого відеозапису не видно.

Також, з посиланням на покази надані у судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , інспектора УПП в Закарпатській області ДПП Федчик О.О., адвокат зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення, докази, додані до протоколу, зокрема відеоматеріали, а також пояснення надані ОСОБА_1 , свідком ОСОБА_4 та інспектором ОСОБА_3 не узгоджуються між собою та не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів у тому, що ОСОБА_5 , керував 13.10.2023 року о 23 годині 45 хвилин в с. Минай провулок Парковий, 1, транспортним засобом марки KIA Magentis, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Стасьо К.М. підтримала подані письмові заперечення в повному обсязі, клопотала про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши учасників судового засідання, допитаних свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоку про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що 13.10.2023 року о 23 год. 45 хв. в с. Минай, пров. Парковий, 1, водій ОСОБА_1 , керував ТЗ Kia Magentis НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком лікаря №2094 від 14.10.2023, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п.2.9 а) водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.

Так, зі змісту відеозапису, що міститься в матеріалах справи (DVD диск) з реєстратору службового автомобіля УПП в Закарпатській області, встановлено, що патрульний автомобіль їде за іншим автомобілем. Разом із тим, зображення не чітке, а зі змісту відеозапису не надається за можливе встановити ні марку транспортного засобу, ні номерний знак. Окрім того, не надається за можливе встановити і водія такого автомобіля.

Зі змісту відеозапису боді-камери поліцейського, наявного в матеріалах справи встановлено що відеозапис починається з моменту коли особі чоловічої статі (яким як встановлено є ОСОБА_1 ) пропонують пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці або у лікаря нарколога. Так, ОСОБА_1 , виявив бажання пройти огляд у лікаря нарколога, куди його в подальшому і було доставлено. Процедура огляду та оформлення адмінматеріалів зафіксована на відеозаписі. За результатами огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, ОСОБА_1 не заперечує факт вживання ним алкогольних напоїв до проходження огляду, та погодився із результатами такого. Вказане він підтвердив і у судовому засіданні. Разом із тим, він категоричного заперечив керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне констатувати, що з відеозапису дослідженого у судовому засіданні не зафіксовано факту перебування ОСОБА_1 , за кермом транспортного засобу, керування ним транспортним засобом. Також відсутні докази того, що транспортний засіб яким нібито керував ОСОБА_1 , було зупинено співробітниками поліції за порушення ПДР. Натомість згідно відеодоказів з місця події, фіксація розпочинається з моменту пропонування особі, яка перебуває біля транспортного засобу УПП, пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки у нього виявлено ознаки сп`яніння, при цьому не зазначається які саме.

Інших відео фалів з записами подій, які відбувались до моменту пропонування пройти огляд на стан сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 долучений до матеріалів справи DVD диск не містить, в судовому засіданні таких надано не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив, факт керування у вказаний у протоколі дату та час автомобілем. При цьому не заперечив, що знаходився у дворі біля будинку у якому проживає, після того як вживав алкогольні напої, вказуючи, що перебував вдома та наміру сідати за кермо у нього не було. Зазначивши, що у той вечір у дворі будинку чекав дружину, щоб зустріти її після корпоративну, яка пізно поверталася додому.

Вказані твердження ОСОБА_1 підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_4 .. Зокрема повідомила, що її чоловік у цей вечір перебував біля будинку та вийшов їй на зустріч за її проханням, оскільки вона пізно поверталася додому.

Відеозапис, надісланий до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, який було досліджено в судовому засідання, не містить даних які б підтвердили факт перебування за кермом, та факт керування транспортним засобом, саме ОСОБА_1 .

Надані відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи CD- дисків, не відтворюють факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу. З досліджених відеозаписів наявних на DVD диску, не можливо встановити ні марку авто, ні номер транспортного засобу, що іде попереду патрульних ні місце події, ні того хто саме знаходиться за кермом авто, а подія зафіксована за дві години до складання протоколу.

Суд враховує, пояснення допитаного у судовому засіданні інспектора УПП, разом із тим, його пояснення з приводу зупинки транспортного засобу свого підтвердження не знайшли. Окрім того, як він сам зазначив, у зв`язку із тим, що при в`їзді у двір стоїть «шлагбаум» вони не змогли проїхати, та залишивши службове авто пішли у двір буднику, де побачили чоловіка, та дійшли висновку що саме він керував тз та порушив ПДР, а саме керував тз у якого були неосвітлені номерні знаки.

Разом із тим, як пояснив у судового засіданні ОСОБА_1 він намагався пояснити патрульним що не керував автомобілем, однак вони не слухали його пояснень, саме тому він і погодився пройти огляд.

При цьому слід зазначити, що на DVD диску відсутній запис щодо подій які передували фіксації проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони.

Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані вище недоліки ставлять під сумнів правильність процедури здійснення освідування ОСОБА_1 працівниками поліції. Крім того, в протоколі та досліджених відеозаписах, наявні розбіжності в часі вчинення адміністративного правопорушення та проведення відповідних процедур. Вказані вище обставини в протоколі та матеріалах справи не узгоджуються між собою, та розбіжності в матеріалах справи, на які вказує сторона захисту не були спростовані в судовому засіданні особою якою складено протокол.

Наведені факти свідчать про неналежність і недопустимість письмових доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але й оформлені в такий спосіб, який викликає сумніви в достовірності вказаних доказів.

Правова позиція по справі самого ОСОБА_1 , є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсіст. 62 Конституції України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тапрактики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно доводили вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять істотні недоліки. Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт керування вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення особою автомобілем, що відповідно виключає в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться йому в провину.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, не підтвердженим є сама подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош